‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- קייפ קנוורל, 1962 -‬
‫- משלוח אקספרס‬ ‫פרימטים מקונגו -‬
‫זה בסדר, בחורצ'יק.‬
‫אף אחד לא יפגע בך.‬
‫כאן בקרת מרקורי.‬
‫מעבורת מרקורי ניתקה מכן השיגור.‬
‫תשע, שמונה, שבע, שש,‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת,‬
‫הצתה...‬
‫לחץ אוויר יציב ברמה 5,5.‬
‫הכול בסדר בתא הטייס.‬
‫הוא עובר לתמרון ידני.‬
‫יש עדכון מכוח החילוץ?‬
‫- האודיסיאה‬ ‫הומרוס -‬
‫"כני לי, מוזה,‬
‫ודרכי, ספרי את סיפורו של הגבר רב הניסיון,‬
‫הנודד,‬
‫שנדד הרבה מאוד"...‬
‫רג'י, הוא ישן.‬
‫אז כנראה שהומרוס יאלץ לחכות.‬
‫- פוגו -‬
‫אתם יודעים, אני חושד שאבא מתחמק מאיתנו.‬
‫סליחה שאני המשעממת מבינינו, אבל...‬
‫כדאי שנעוף מפה.‬
‫כשאת אומרת "מבינינו", למי את מתכוונת?‬
‫לא דיברת בצורה מעורפלת במיוחד.‬
‫תקשיבי, אני לא יודע מי את, או מאיפה באת,‬
‫אבל אני ממליץ לך לחזור לשם מבלי דיחוי.‬
‫היא צודקת, חמש, כדאי שנעוף מפה.‬ ‫-הרגע הצלתי אותך, ילד חרא.‬
‫בלעדיי,‬
‫היה נשאר ממך רק ז'קט וגרביים מלאות דם.‬
‫וזו הבעיה.‬
‫את טובה מדי. את שואלת יותר מדי שאלות.‬
‫את יודעת יותר מדי.‬
‫ואת נלחמת כמו מקצוענית.‬
‫הוא צודק.‬ ‫-אז אני יודעת להגן על עצמי,‬
‫וזה הופך אותי לרעה?‬
‫מי שלא תהיי, את מפריעה לי.‬
‫אם אראה אותך שוב, אהרוג אותך.‬
‫דייגו, צריך לזוז.‬
‫כיסחו אותי שם,‬
‫את עזרת לחמש ולא לי.‬
‫למה?‬ ‫-כי הוא ילד ואתה גבר.‬
‫אז תתנהג כמו גבר, לעזאזל.‬
‫דייגו, אני...‬
‫לא כדאי...‬ ‫-את יודעת מה?‬
‫אני רגיל לשקרנים, לילה,‬
‫אבל אני מעדיף לדעת בקשר למה הם משקרים.‬
‫בחייך, דייגו, באמת? פשוט תסתלק?‬
‫דייגו.‬
‫ואיך אנחנו מרגישים הבוקר?‬
‫מעולה. מה שלומך?‬
‫מסקרן אותי לדעת כמה פעמים תצטרך להתרסק‬
‫לפני שתיקח את עצמך בידיים?‬
‫אני מהמר על מספר בין... 11 ל-25.‬
‫עם איזו רוח רפאים אתה מדבר עכשיו?‬
‫סתם, רק עוד...‬
‫עוד איזה קאובוי.‬
‫יש מלא כאלה בטקסס.‬
‫הם בדרך כלל חמודים, אבל האחד הזה...‬
‫הוא מכוער ו...‬
‫טיפש.‬
‫זה באמת נחוץ?‬
‫- להתראות -‬
‫רוצה קצת?‬
‫קלאוס, לא תקבל ממני אישור להתנהגות שלך.‬
‫אליסון, יש לך בעיות בנישואים‬
‫וההפגנה שלך הפכה למהומה.‬
‫אם זה לא הזמן למסיבת שתייה...‬
‫אני לא יודע מתי נעשה את זה.‬
‫מה קרה?‬
‫מאיפה להתחיל?‬
‫הכת הקלאוסטרופובית שלי איתרה אותי,‬
‫חזרתי לשתות,‬
‫והתוודיתי על אהבתי העזה ל...‬
‫הומו צעיר, שעדיין לא יודע שהוא הומו, ‬ ‫בדיינר, ב-1963,‬
‫מול הדוד שלו, שברור מאוד שהוא הומו בארון.‬
‫טוב, לא בהכרח לפי הסדר הזה, אבל...‬
‫אנחנו ממש טיפוסים, מה?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫היי, סליחה...‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫יש לי בלנדר‬
‫ואלכוהול הרבה יותר טוב. אז אם נשתה ביום,‬ ‫נעשה את זה כמו שצריך.‬
‫אני כל כך אוהב אותך.‬
‫כן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי, זה קפה?‬
‫את רוצה?‬
‫מה השעה?‬
‫אני לא יודעת ולא אכפת לי.‬
‫כן אכפת לך.‬
‫אלוהים.‬
‫לדעתי, מגיע לנו יום חופש.‬
‫טוב, חצי יום.‬
‫כמה שעות.‬
‫שקט.‬
‫מה יש?‬
‫אנחנו צריכות לדבר?‬
‫על...‬ ‫-את רוצה?‬
‫כשמדברים על דברים, הם נעשים אמיתיים.‬ ‫ודברים אמיתיים נגמרים.‬
‫זה מרגיש יותר מתוק מזה.‬
‫את זוכרת שאמרת אתמול שנברח יחד?‬
‫ואם יכולנו לעשות את זה?‬
‫לאן היינו הולכות?‬
‫למקום בטוח עבור הרלן ו...‬
‫מקום שנוכל להיות יחד ככה,‬
‫כל הזמן.‬
‫הייתי הולכת לשם עכשיו.‬
‫שיט.‬
‫קרל חזר מוקדם.‬
‫לא, אני לא מבין, הם ממשיכים לעקוב אחריי.‬
‫רגע, מי?‬ ‫-ההולנדים הפסיכופתים האלה.‬
‫הם שוודים, אידיוט. רוצחים שכירים,‬
‫שתפקידם לחסל אותנו,‬
‫לפני שנפגע בציר הזמן הזה.‬
‫כן, אבל למה עכשיו?‬
‫כאילו, אני... הייתי בסדר שלושה חודשים,‬
‫עד שהופעת.‬ ‫-כן.‬
‫אני הייתי כאן שנה ואף אחד לא התעסק איתי.‬
‫אפילו אם זו אשמתי, וזו לא,‬
‫יש לנו רק שישה ימים עד לסוף העולם,‬
‫ורק בחנייה בקונסוליה הצלחנו להתקרב לאבא.‬
‫טוב...‬
‫זה לא לגמרי מדויק.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ראיתי אותו.‬
‫שיט!‬
‫דייגו!‬
‫חמש?‬
‫אליסון!‬
‫שתיים תשעים ושתיים.‬
‫שתיים תשעים ושלוש.‬
‫היי, חסרים לי שבעה סנטים.‬
‫תן לי את מה שיש לך.‬
‫שיט.‬
‫לעזאזל.‬
‫סליחה. תודה.‬
‫הבחור הזה מסריח.‬
‫- דאלאס -‬
‫- ליטל רוק -‬
‫- סנט לואיס -‬
‫- אינדיאנפוליס -‬
‫הגעתי הביתה.‬
‫"זה יישמע מטורף,‬
‫אבל רג'ינלד הרגריבס...‬
‫אני הבן שלך."‬
‫נחזור לרחבת הריקודים!‬
‫הוא מסריח.‬
‫אבא?‬
‫בבקשה, העולם לא ייגמר בקלישאה כזו.‬
‫האמינו לי.‬
‫אני יודע איך מרגיש הסוף.‬
‫רג', עם הפצצות והכפתורים האדומים והגדולים,‬ ‫אנחנו די קרובים לסוף העולם.‬
‫כל טיפש יכול לראות את זה.‬ ‫-אומר זאת כך:‬
‫הפיזיקה הוכיחה לנו אין ספור פעמים,‬
‫שלא נוכל להיות בטוחים בדבר,‬
‫במיוחד ביחס לנושא הזמן.‬
‫גם אם תדעו את כל שיש לדעת כיום,‬
‫לא תוכלו לחזות מה יקרה בהמשך.‬
‫אנו לא חיים ביקום של חוקים,‬
‫אנו חיים ביקום מקרי.‬
‫אבל ישנם אירועים סבירים יותר מאחרים.‬
‫לדוגמה, כמעט ודאי להניח שבדקות הקרובות,‬
‫אקח לי עוד כוס שמפניה.‬
‫תראו את זה.‬
‫זה יישמע מטורף, אבל...‬
‫אני הבן שלך.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫אבל, לא... אני מהעתיד.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫אימצת אותי ועוד שישה ילדים נוספים ב-1989.‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-אני... אני יודע על הבסיס בירח.‬
‫אני יודע על הניסויים שלך בקופים.‬
‫קופי אדם.‬
‫תראה, אני יודע עליך הכול.‬
‫בבקשה.‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫תקשיב, אני לא יודע מי שלח אותך,‬
‫או מה אתה רוצה,‬
‫אבל תוכל לחזור למפעיליך ב-CIA, או ב-KGB,‬ ‫ולעדכנם שזה המהלך הנלעג בהיסטוריית הריגול.‬
‫מה? למה? למה זה נלעג?‬
‫אתה יודע שהמסע בזמן אפשרי.‬
‫המסע בזמן אינו הבעיה.‬
‫יש לי סלידה עמוקה מילדים.‬
‫אין לי ילדים ואיני מתכוון שיהיו לי,‬
‫אבל לו היו לי, איכשהו,‬
‫הייתי מצפה מהם ליותר מפרצוף מוזנח,‬
‫היגיינה לוקה בחסר ופרופורציות כשלך, ‬ ‫המזכירות קוף.‬
‫אבל...‬
‫לקחתי אוטובוס.‬
‫לא אכפת לי. עכשיו, קח את עצמך‬
‫ואת צחנת הכישלון האופפת אותך,‬
‫וצא מהבית שלי.‬
‫זה עלוב.‬ ‫-טוב, נו.‬
‫לפחות הוא לא דקר אותי בתחת.‬ ‫-לא, אחי,‬
‫הוא דקר לך את הלב.‬
‫זה החלוק שלי?‬
‫לא.‬ ‫-תראה, למי אכפת מה הוא דקר?‬
‫הוא יודע משהו על מסע בזמן.‬
‫רגע, למה שלא תעשה את מה שאתה יודע,‬
‫ותגרום לנו לנוע בזמן?‬
‫מישהו מוכן להסביר?‬ ‫-בניסיון הראשון שלו, הוא אבד באפוקליפסה. ‬
‫בניסיון השני,‬
‫הוא מצא את עצמו בלי שיער בביצים.‬ ‫-ולבסוף,‬
‫פיזרתי את המשפחה שלי לאורך שלוש שנים ‬ ‫בדאלאס, טקסס, וככל הנראה גרמתי ליום הדין.‬
‫יש לך עוד שאלות, אליוט?‬
‫לא.‬ ‫-חבר'ה, אתם מפספסים את העיקר.‬
‫אבא הוא מנהיג הקבאל הזדוני‬
‫שזומם לרצוח את הנשיא.‬
‫"קבאל"?‬ ‫-תתעלם ממנו.‬
‫לדעתי, יש לנו רק אפשרות אחת.‬
‫כן, איזו?‬
‫הגיע הזמן לאחד את חברי אקדמיית המטרייה.‬ ‫-כן, פגישה משפחתית.‬
‫טוב, אז שאחד מכם יביא את אליסון, בבקשה?‬ ‫-אתם עוד יחד?‬
‫אנחנו צריכים לדבר?‬ ‫-לא, היא נשואה.‬
‫גבר... זה קשה.‬ ‫-אני יכול להתמודד עם זה.‬
‫אני אביא אותה.‬
‫תוכל להביא את וניה בלי למחוץ אותה למוות?‬
‫אשתדל.‬
‫רגע...‬
‫מה אני אעשה?‬
‫תתכונן לאורחים.‬ ‫-היית צריכה לראות את זה, מותק. הוא אמר,‬
‫"כל מלונות הוג'ו במחוז הדרום-מערבי."‬ ‫שאלתי, "כל רשת הוג'ו?"‬
‫כי חשבתי שלא שמעתי טוב‬
‫והוא אמר, "כן! כל רשת הוג'ו."‬
‫וניה, שמעת את החדשות?‬ ‫-איך היא תשמע, קרל?‬
‫אין לה מנוי ל"חדשות הדוש".‬
‫מותק, אני במצב רוח טוב ולא אגיב על זה.‬ ‫-הרגע הגבת.‬
‫וניה, את מביטה באחראי לעסקה הגדולה ביותר‬ ‫שאי פעם נסגרה ב"ווטרטון מקלחות ואביזרים."‬
‫מעולה, קרל.‬
‫תודה, וניה.‬
‫את רואה, סיסי?‬
‫כך מברכים את את האדם הכובש והמפרנס.‬
‫קרל, מספיק.‬
‫מותק, תכננתי יום נהדר לשלושתנו.‬
‫קודם, נאכל ארוחת בוקר במזנון ה"חדר המצרי",‬ ‫אז נצפה במרוץ כבשים,‬
‫ואז נאכל סטייק עסיסי ב"קטלמנ'ס".‬
‫היי, וניה.‬
‫למה שלא תקחי לך חופש?‬
‫קרל, די.‬
‫לא מול הרלן.‬
‫להרלן לא אכפת.‬
‫אני רק רוצה נשיקה.‬
‫אולי תחכה עד שנהיה לבד?‬ ‫-לא, מותק, אני לא יכול.‬
‫טוב, אין לך ברירה.‬ ‫-קרל.‬
‫אל תתערבי, וניה.‬ ‫-סיסי.‬
‫מה לעזאזל קורה איתך?‬
‫נמאס לי שאתה לא מקשיב!‬
‫טוב, לי נמאס להילחם על תשומת הלב שלך.‬
‫את אשתי או לא?‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫הרלן, מותק?‬
‫בוא ננעל נעליים. קדימה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫רק מבלה יום עם המשפחה שלי.‬
‫סידרת אותי?‬
‫מותק, באמת?‬
‫החארות הנורדים האלה?‬
‫אמרת שהם מהנציבות. אמרת שהם לצידנו.‬
‫טוב, ניסיתי לבצע את המשימה,‬
‫המשימה שהטלת עליי, והם הפריעו לי.‬
‫אוי ואבוי.‬ ‫-ועכשיו נחשפתי. חמש רוצה להרוג אותי‬
‫ואני לא יודעת מה את רוצה.‬
‫הבאת לי את מה שביקשתי?‬
‫בבקשה.‬
‫הסכין של דייגו.‬
‫שבי.‬ ‫-לא.‬
‫כן, את מדממת, והכעס מזיק לעור הפנים. שבי.‬ ‫-טוב, אבל לא סיימתי לכעוס עלייך.‬
‫את צודקת.‬
‫שיקרתי לך.‬
‫לנציבות...‬
‫אין מושג...‬
‫שאנחנו כאן.‬ ‫-אז מה אנחנו עושות פה?‬
‫אנחנו...‬
‫מתקנות משהו...‬
‫שהיה צריך לתקן מזמן.‬
‫נמאס לי מהחידות שלך, אימא.‬ ‫-נמאס לך?‬
‫ביצעת כמה משימות ועכשיו את יודעת הכול? ‬ ‫זהו?‬
‫לילה הגדולה, מנהלת הכול, לא בוטחת באימה,‬
‫האימא ששלפה אותה משכונת העוני הנוראה,‬
‫האימא שהצילה אותה מההורים המזניחים שלה,‬ ‫המכורים לג'ין,‬
‫האימא שלימדה אותה איך לחיות ולאהוב,‬
‫איך לשרוד?‬ ‫-הרגע אמרת ששיקרת.‬
‫שיקרת להם והם שיקרו לי וכולם משקרים,‬
‫תתבגרי, מותק.‬
‫הייתי מגלה לך את האמת לו חשבתי שתזדקקי לה,‬
‫אבל לא הזדקקת לה ולכן לא סיפרתי,‬
‫והכול הסתדר נהדר.‬
‫לא נכון. איבדתי את חמש.‬
‫הוא מת?‬
‫לא. אבל הוא גירש אותי מהלהקה העליזה שלו.‬
‫הפצע שלך בוכה.‬
‫יקירה, זו...‬
‫זו לא בעיה.‬ ‫-למה לא?‬
‫טוב, בגלל ש...‬
‫תכננתי לנו יום עמוס מאוד.‬
‫- רוקו ומשפחתו, שרברבות‬ ‫חלק מספר 3555 -‬
‫אתם יודעים, הג'לי נחשב למעדן.‬
‫אתם יודעים, כדי לייצר אותו,‬
‫צריך להרתיח הרבה מאוד טלפיים...‬
‫אתם יודעים, סוסים, פרות, חזירים, לא משנה.‬ ‫אבל לא לכולם יש המון טלפיים מיותרים.‬
‫עד שכמה ניו יורקרים חצופים ייבשו את זה, ‬ ‫כדי שכולנו...‬
‫נוכל ליהנות ממזון האלים הזה.‬
‫אם נאכל קצת, אתה תשתוק?‬
‫אולי.‬
‫בבקשה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫די חרא, למען האמת.‬ ‫-איך היית מדרגת את זה, החל מאחת ועד...‬
‫לסיום חיינו בכוכב הזה?‬ ‫-באמת?‬
‫דייגו, תניח את הסכין, אידיוט, היא בסדר.‬ ‫-בפעם האחרונה שראיתי אותה,‬
‫היא הקפיאה אותי באוויר ושאבה ממני את החיים‬ ‫באמצעות מחושי אנרגיה.‬
‫לדעתי, מותר לי לעכל קצת את המצב.‬
‫הייתי מת לראות מחוש אנרגיה.‬
‫אני לא זוכרת מה עשיתי, אבל אני מצטערת...‬
‫אם זה משנה.‬
‫זה משנה.‬
‫פשוט קצת קשה לי עכשיו.‬
‫יש...‬
‫מישהי שאני מחבב.‬
‫חשבתי שהיא מחבבת אותי, אבל מסתבר שהיא...‬
‫תודה לאל.‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫שלום?‬
‫אתה לא מדבר צרפתית.‬
‫וואו, כל הדברים הישנים האלה...‬
‫אני יודע שזה בלתי אפשרי, אבל...‬
‫נעשינו אפילו יותר סקסיים?‬
‫וניה.‬
‫לא ייאמן שיש לי אחות.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫תודה לאל שמישהו התגעגע.‬
‫אתה שיכור.‬ ‫-כן.‬
‫לא, רק קצת. רק כמה...‬
‫זה כל כך מתוק.‬
‫לא! אלוהים.‬
‫היי.‬ ‫-היי, וני.‬
‫קלאוס. בן פה?‬
‫לא.‬
‫לא, לרוע המזל, רוחות רפאים לא חוזרות בזמן.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫ניגש לעניין.‬
‫אז, וני, מה חדש?‬ ‫-היי, דייגו.‬
‫אסור לומר "היי" לאף אחד?‬ ‫-היי, אליסון.‬
‫מה זה היה?‬
‫היי, אליסון!‬ ‫-תודה!‬
‫למה אנחנו פה?‬
‫תמיד אהבת לטפס, מותק.‬
‫- לידי: השוודים -‬
‫- מזכר משרדי של הנציבות‬ ‫אל: השוודים -‬
‫טוב, קודם כול, אני רוצה להתנצל.‬
‫אני יודע שפישלתי בגדול בכל המסע בזמן הזה,‬ ‫ובכך שנתקענו פה.‬
‫אבל הסיפור האמיתי הוא,‬
‫שהבאנו את סוף העולם איתנו.‬
‫אלוהים, שוב?‬
‫כולכם ידעתם?‬
‫למה אני תמיד האחרון שיודע על סוף ה...‬
‫אלוהים.‬
‫הכת שלי תתחרפן. חמש!‬
‫אמרתי להם שיש לנו זמן עד 2019.‬ ‫-יש לנו עד יום שני. יש לנו שישה ימים.‬
‫זו וניה?‬
‫קלאוס!‬ ‫-מה? זו בדרך כלל וניה.‬
‫יש לך קצה חוט, חמש?‬
‫כן, יש לנו אחד.‬
‫לעזאזל, זה אבא?‬ ‫-כן.‬
‫זה הוא?‬ ‫-והוא עומד על תלולית הדשא.‬
‫דייגו ואני ניסינו לדבר עם אבא על פשר הדבר.‬ ‫עד עכשיו, לא גילינו כלום.‬
‫לא כלום. אנחנו יודעים שירצה להתנקש בקנדי.‬ ‫-אולי. אבל אנחנו לא יודעים מי, או מה,‬
‫יביא את יום הדין.‬
‫זה יכול להיות קנדי, או משהו בלתי תלוי.‬ ‫אבל אם אנחנו יודעים שציר הזמן השתנה,‬
‫נצטרך לתקן אותו.‬ ‫-כן, אבל איך נתקן בלי לדעת מה שבור?‬
‫באמת, תחשבי. ידוע לנו על פגישות חשודות,‬ ‫שאבא קיים עם אנשים חשודים.‬
‫ידוע לנו שיהיה בתלולית הדשא תוך שלושה ימים‬ ‫ויתנקש בנשיא. אז כולנו יודעים מה לעשות.‬
‫להרוג את אבא.‬ ‫-למצוא את אבא.‬
‫אנחנו לא אמורים להיות פה, נכון?‬
‫ואם אנחנו העניין?‬
‫מישהו עשה משהו שיכול לדפוק את ציר הזמן?‬
‫דייגו עקב אחרי לי הארווי אוסוואלד.‬ ‫-וג'ק רובי מעסיק אותך.‬
‫אליסון מעורבת מאוד בפוליטיקה המקומית.‬
‫טוב, אתה הקמת כת.‬ ‫-תודה!‬
‫אני רק מטפלת בחווה. אני לא קשורה לזה בכלל.‬ ‫-אולי את קשורה לזה ואנחנו עוד לא יודעים.‬
‫תקשיבו לעצמכם.‬
‫כל דבר בחיינו החדשים קשור לקנדי.‬
‫זה לא מקרי. לות'ר עובד בשביל רובי,‬
‫אליסון מוחה נגד הממשל,‬
‫אבא נמצא על תלולית הדשא, קלאוס...‬
‫עושה משהו מוזר ומעוות,‬
‫אבל זה כנראה קשור לעניין.‬
‫תראו, זה ברור,‬
‫כולנו נשלחנו הנה מסיבה אחת מיוחדת:‬
‫להציל את ג'ון פיצג'רלד קנדי.‬
‫דייגו, אולי אתה טועה...‬
‫- הסובייטים תוקפים את ארה"ב -‬
‫זה גדול יותר מאיתנו!‬
‫חבר'ה, כולכם תמותו.‬
‫הייתי שם.‬
‫ראיתי את זה. אני רוצה לשכוח את זה,‬
‫אבל אני לא יכול.‬
‫ראיתי פצצות גרעיניות רוסיות מאדות את העולם‬ ‫ואתם הייתם בו.‬
‫במלחמה שלא קרתה, עד שהבאנו אותה הנה.‬
‫והייזל הקריב את חייו כדי להציל אותנו,‬
‫אז תצטרכו לשתוק ולהקשיב לי.‬
‫אני לא יודע אם מה שחווינו כאן קשור לעניין.‬
‫אני לא יודע אם יש סיבה לכל דבר.‬
‫אבל אבא ידע.‬
‫אנחנו צריכים לדבר איתו,‬
‫לפני שכל מי ומה שהכרנו, ימות.‬
‫טוב. אני בחוץ.‬
‫שמעת אותי בכלל, לות'ר?‬
‫כן, שמעתי.‬
‫שמעתי גבר בן 58,‬
‫שעדיין רוצה שאבא שלו יתקן הכול.‬
‫טוב, אל תסמוך עליי.‬
‫הגיע הזמן שכולנו נתבגר.‬
‫לות'ר!‬ ‫-לות'ר, תחזור.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-עזוב, דייגו.‬
‫אף אחד לא עוזב, עד שנפתור את זה.‬
‫ממתי הקוף למד להילחם מלוכלך?‬
‫בן זונה.‬
‫את יודעת, ממש בא לי טאקו עכשיו. אליסון?‬
‫טאקו?‬ ‫-לא כדאי שנחכה?‬
‫את מכירה אותם,‬
‫ייקח להם שנים לסגור את זה.‬
‫וניה, טאקו?‬
‫יש סיכוי שטאקו יגרום לסוף העולם?‬
‫כאילו, יש רק דרך אחת לבדוק, לא?‬
‫בטח.‬ ‫-קדימה!‬
‫התגעגעתי אליכם...‬
‫כל כך.‬
‫מה קורה איתך, ילד גדול?‬ ‫-עזוב אותי, דייגו.‬
‫אז אתה רוצה להחטיף לחמש ולהסתלק?‬ ‫-תראה, אולי הניסיון לעצור את יום הדין,‬
‫הוא מה שיגרום לו לקרות. חשבת על זה?‬ ‫-אז לא נעשה כלום?‬
‫ממתי התחלת לוותר?‬
‫מאז הפעם האחרונה שהרסתי את העולם,‬
‫בכך שהפרזתי בחשיבותי.‬
‫אז זה קשור לזה שלא עמדת בציפיות של הזקן,‬ ‫והחרא הזה?‬
‫אולי.‬
‫אני לא יודע, אולי כולנו משוגעים בקשר לאבא.‬ ‫-אני לא.‬
‫הוא אידיוט. אני אדיר. זה פשוט מאוד.‬
‫תבין את זה, טוב?‬
‫טוב.‬
‫אז למה אתה לא יכול לעזוב את קנדי?‬
‫אני גיבור.‬
‫גיבורים נלחמים בפשע.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אבא אמר לך שאתה גיבור.‬
‫נכון? הוא אמר לכולנו.‬
‫ואם הוא שיקר?‬
‫אולי אנחנו חבורת יצורים,‬
‫שאסור לה להתערב ולשנות את העולם עבור כולם?‬ ‫-כולם משנים את העולם, לות'ר.‬
‫כולם!‬
‫וזה מפחיד, אבל זה המצב, בערך.‬
‫אתה יודע, אתה כל כך גדול,‬
‫עד שאני שוכח איזה טיפוס רגיש אתה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אנחנו בכיוון הנכון.‬ ‫-כן? איך אתה יודע?‬
‫יש רכב שחור וארוך שעקב אחרינו,‬
‫מאז שיצאנו מאליוט.‬
‫מאחוריך.‬
‫"לרודפיי: אני...‬
‫רג'ינלד הרגריבס..."‬ ‫-מה?‬
‫"מבקשכם לכבדי בחברתכם בארוחת ערב קלה,‬
‫ב-20 לנובמבר, 1963, בשעה 19:30,‬
‫ברחוב מגנוליה 1624."‬
‫ארוחת ערב קלה?‬
‫איזו חוצפה יש לו.‬
‫כאילו, דבר אחד משתבש, והוא יוצא למלחמה.‬ ‫הוא לא יודע מי אני?‬
‫לא, ריי, אתה יודע בדיוק מי אני.‬
‫אתה פשוט לא יכול להתמודד עם זה. אני...‬ ‫מגינה עליו.‬
‫ממה?‬ ‫-מסוף העולם, בתור התחלה.‬
‫סוף העולם באמת יגיע בעוד שישה ימים?‬
‫טוב, זה קרה בפעם שעברה‬
‫ועשינו כל מה שחמש חשב שיעצור את זה.‬ ‫-נכון שיהיה מוזר אם חמש יהיה חתיך כשיגדל?‬
‫זה יהיה מוזר?‬ ‫-מה?‬
‫בבקשה, גברת "לות'ר היה המאהב שלי".‬
‫אפילו לא התנשקנו.‬
‫כן, אבל עשיתם פרצופים מעוררי בחילה זה לזו,‬
‫במשך גיל ההתבגרות ובארוחות הבוקר וכל זה.‬
‫אנחנו לא אחים ואחיות, או...‬
‫טוב, טכנית, זה...‬
‫"טכנית"? אם השתמשת במילה "טכנית",‬
‫את כבר בצרות.‬
‫טוב, אולי נתרכז?‬
‫כאילו, ברור שלא נציל את העולם הערב,‬
‫אבל אולי,‬
‫נוכל לנסות להציל את הנישואים שלי.‬
‫לא!‬
‫לא, בגלל שזה כמו...‬
‫כמו ללמוד מנזירה איך לדפוק רגל של מישהו.‬
‫הרי מי בחדר הזה מבין משהו במערכות יחסים? ‬ ‫היא?‬
‫היא מאוהבת בסתר באיזו חוואית.‬
‫קוראים לה סיסי.‬ ‫-וזה שיפור לעומת מושא האהבה הקודם שלה,‬
‫רוצח סדרתי.‬ ‫-מה?‬
‫בינתיים, אני מאוהב...‬ ‫-אחר כך.‬
‫...בחייל שלא פגשתי עדיין, טכנית,‬
‫ולות'ר מאוהב באחותו.‬
‫טוב, שוב, אנחנו לא אחים ביולוגיים.‬ ‫-תודי,‬
‫מערכת היחסים הארוכה והבריאה היחידה במשפחה,‬ ‫הייתה כשחמש דפק את הבובה ההיא.‬
‫המושג היחיד שיש לאקדמיית המטרייה באהבה...‬
‫הוא איך לדפוק אותה.‬
‫זו תחנת KBOX בדאלאס.‬ ‫-לחיים.‬
‫איך אתם מתמודדים עם זה?‬
‫עם מה?‬
‫כאילו, עם כל זה. מסע בזמן, לראות מתים,‬
‫סוף העולם.‬ ‫-אני מתמסטל קשות,‬
‫אליסון...‬
‫משקרת לעצמה.‬
‫ואת מדחיקה את כל רגשותייך עמוק בפנים,‬
‫עד שאת מפוצצת דברים.‬
‫כן, אשמח לא לעשות את זה יותר.‬
‫טוב, יש לך שישה ימים, גבירתי.‬
‫מה אנחנו אמורים לעשות בשישה ימים, לעזאזל?‬ ‫-לחגוג?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אגיד לסיסי שאני מאוהבת בה.‬
‫אני לא רוצה סודות.‬
‫כן.‬
‫כן. את צודקת.‬
‫כן, כי אם הכול יידפק‬
‫לפחות אהיה כנה עם בעלי.‬
‫זה אומר שאני צריך להתעמת עם הכת שלי?‬
‫אני שונא פרידות קבוצתיות.‬
‫בגלל זה הפסקתי לצאת עם תאומות.‬
‫המשפחה הזו מדהימה.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-טוב, לא כדאי שניסחף.‬
‫בואי הנה, וניה.‬
‫קדימה.‬
‫בואי הנה.‬
‫אני אוהב אתכן.‬
‫חבר'ה!‬
‫אני מתה על השיר הזה!‬
‫מה את רוצה, משוגעת?‬
‫למי אכפת? אמרת שתהרוג אותי אם ניפגש שוב.‬
‫אני זוכר.‬ ‫-קדימה, פה גדול.‬
‫בוא נגמור עם זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מחכה.‬
‫נמאס לך, חמש?‬
‫אתה יותר טוב ממה שחשבתי.‬
‫ואת ממוצעת לחלוטין.‬
‫את יכולה לצאת עכשיו.‬
‫יפה מאוד.‬
‫הבנת את זה.‬ ‫-טוב, זה לא היה קשה במיוחד.‬
‫היא נלחמת כמו כל שפוטי הנציבות.‬
‫לא משנה. זה המצב.‬
‫שוב יחד.‬
‫אני מוכרחה לשאול...‬
‫התגעגעת אליי, חרא קטן?‬
‫סיסי.‬
‫וניה.‬
‫אל תתגנבי ככה.‬
‫איפה היית?‬
‫באיחוד משפחתי.‬
‫את שיכורה?‬
‫זה לא חשוב.‬
‫מה שחשוב הוא, שיש לי רגשות, טוב?‬
‫אני מרגישה דברים כלפייך.‬
‫וניה, זה לא זמן טוב.‬ ‫-זה הזמן היחיד.‬
‫כי כמה זמן כבר נשאר לנו?‬
‫אולי נותרו לנו שנים או ימים,‬
‫אבל חיים רק פעם אחת.‬
‫וצריך ללכת עם הלב.‬
‫והלב שלי רוצה ללכת איתך.‬ ‫-סיסי!‬
‫מה קרה לבירה, אישה?‬
‫שיט. תפסת אותי ערום כביום היוולדי.‬
‫זה היה אמור לקרות במוקדם או במאוחר.‬
‫זה בסדר.‬
‫את חלק מהמשפחה.‬
‫אל תתעכבי.‬
‫שכבת איתו?‬
‫הוא עדיין בעלי.‬
‫ואת לא מאוהבת בו יותר.‬
‫תהיי סבלנית בזמן שאבין...‬ ‫-מה יש להבין?‬
‫אני רואה אותך, את אומללה.‬
‫אבל מי באמת מאושר?‬ ‫-אנחנו נוכל להיות!‬
‫דיברנו על כך שנעזוב.‬ ‫-מותק,‬
‫אלה היו שיחות של הבוקר שאחרי,‬
‫שקרים שמספרים אחד לשני כדי לשרוד עוד יום.‬
‫לא נזכה לממש את הפנטזיות שלנו.‬
‫את יודעת, וניה,‬
‫אולי כשתיזכרי שוב בחיים האמיתיים שלך,‬
‫את תטיפי פחות לאחרים איך לחיות את חייהם.‬
‫את לא יודעת באיזה לחץ אני נמצאת.‬
‫אני יודעת שנגמר לך הזמן להיות אמיצה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫שישה ימים.‬
‫יש לנו שישה ימים.‬
‫שישה ימים ואז מה?‬ ‫-אני לא יכולה להסביר, טוב?‬
‫פשוט, אנחנו צריכות ללכת עכשיו, בבקשה. ‬ ‫בואי...‬
‫וניה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫וניה.‬
‫וניה, חכי!‬
‫- ממשרדו של סר רג'ינלד הרגריבס -‬
‫אבא בבית.‬
‫ריי?‬
‫שב, לעזאזל. שב.‬
‫חשבתי הרבה ו...‬
‫החלטתי...‬
‫שאספר לך הכול.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬