EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
EKSPRESSLEVERING PRIMATER FRA KONGO
Det går bra, lille venn. Ingen skal skade deg.
Dette er Mercury kontrollsenter. Forbindelseslinjen til romskipet er på.
Ni, åtte, sju, seks,
fem, fire, tre, to, én.
Tenning...
Kabintrykket holder 5,5.
Alt går som det skal i cockpit.
Herfra styrer han bevegelsene manuelt.
Har dere hørt fra redningstjenesten?
"Syng for meg, O Muse,
og fortell om helten som reiste vidt og bredt,
vandreren, plaget i år etter år..."
Han sover nå, Reggie.
Da får vel Homer vente.
Jeg begynner å få følelsen av at pappa unngår oss.
Jeg hater å være den kjedelige, men nå må vi stikke.
-Når du sier "vi", hvem mener du da? -Den setningen er lite tvetydig.
Jeg vet ikke hvem du er eller hvor du kom fra,
men uansett hva det er, bør du dra tilbake prompte.
-Hun har rett, Fem. Vi må stikke. -Jeg redda livet ditt. Om jeg ikke kom,
hadde bare blazeren og sokkene vært igjen.
Og det er problemet. Du er for flink. Stiller for mange spørsmål.
Du vet for mye.
Du slåss som du vet hva du driver med.
-Han har et poeng. -Er jeg skurk fordi jeg klarer meg selv?
Uansett hvem du er, så er du i veien. Treffer jeg deg igjen, så dreper jeg deg.
Vi må dra, Diego.
Jeg fikk skikkelig juling der. Du hjalp Fem, ikke meg.
-Hvorfor? -Fordi han er et barn, og du er en mann.
Oppfør deg som en.
Diego, jeg...
-Vi burde ikke... -Vet du hva?
Jeg er vant til løgnere, Lila, men jeg liker bedre når jeg vet hva de lyver om.
Kom igjen, Diego. Virkelig? Skal du bare gå, liksom?
Diego!
Hvordan har vi det i dag?
Helt nydelig. Hva med deg?
Hvor mange ganger må du treffe bunnen
før du begynner å ta vare på deg selv?
Jeg tenker på et tall mellom... 11 og 25.
Hvilket spøkelse snakker du til nå?
Å, bare en...
Bare en gammel cowboy. Det er mange av dem i Texas.
De er vanligvis ganske søte, men han her...
Han er stygg og...
-dum. -Er det virkelig nødvendig?
FARVEL
Vil du ha litt?
Ser du etter en medmisbruker, så let et annet sted.
Allison. Ekteskapet ditt er i trøbbel, og demonstrasjonen ble til opptøyer.
Om det ikke passer å drikke nå, så vet jeg ikke når det passer.
-Hva skjedde? -Å. Hvor skal jeg begynne?
Den klaustrofobiske sekten fant meg, jeg falt av vannvogna
og erklærte min evige kjærlighet for...
en ung mann som ikke vet at han er homofil ennå,
på en diner à la 1963 foran onkelen, som åpenbart er i skapet.
Ikke i den rekkefølgen, men...
-Vi to, altså. -Ja.
Herregud.
-Unnskyld meg. -Flink jente.
Jeg har blender og mye bedre børst,
så om vi skal drikke på dagen, bør vi gjøre det skikkelig.
Jeg er så glad i deg.
Ja!
God morgen.
Hei. Er det der kaffe?
Vil du ha?
-Hva er klokka? -Jeg vet ikke, og jeg bryr meg ikke.
Jo, det gjør du.
Å, herregud.
Vi fortjener en fridag.
Ok, en halv fridag. Noen timer.
Hysj.
Hva er det?
Trenger vi snakke?
-Om... -Vil du det?
Når man snakker, blir det alvor, og når det blir alvor, tar det slutt.
Dette føles bedre enn det.
Du vet da du snakka om at vi kunne stikke av i går?
-Hva om vi kunne det? -Hvor skulle vi dratt?
Et sted som er trygt for Harlan, der...
vi kunne vært sammen, sånn som dette, hele tida.
Jeg hadde dratt med én gang.
Pokker. Carl er tidlig hjemme.
Jeg skjønner ikke. De følger etter meg.
-Hvem? -De nederlandske sosiopatene.
De er svenske, din idiot.
Leiemordere betalt for å utradere oss før vi gjør mer skade på tidslinja.
Men hvorfor nå?
Det gikk bra med meg i tre måneder, til dere kom.
Ja. Jeg var her i ett år, og ingen kødda med meg.
Om det så hadde vært min feil, som det ikke er,
er det seks dager til jordas undergang,
og det næreste noen kom far var oppkjørselen på konsulatet.
Vel...
Det er ikke helt sant.
Hva mener du?
Jeg så ham.
Pokker!
Diego!
Fem?
Allison!
To-nittito.
To-nittitre.
Du, jeg mangler sju cent.
Gi meg det du har.
Pokker.
Søren.
Beklager det der. Takk.
Han der stinker.
Hjemme.
"Dette vil høres vil ut,
men Reginald Hargreeves...
Jeg er din sønn."
La oss gå ut på dansegulvet igjen.
Han stinker.
Pappa?
Gi deg. Jorda går aldri under på en så klisjéfylt måte.
Tro meg. Jeg vet hvordan endetiden føles.
Med alle disse bombene og store, røde knappene, er endetiden nær.
-Det ser selv en idiot. -Det skal du ha:
Kvantefysikken sier oss at vi ikke kan være sikre på noe,
spesielt hva angår tiden.
Selv om man visste alt om akkurat nå, kunne man ikke forutse hva som så skjedde.
Universet er ikke fullt av regelbundenhet, men av tilfeldigheter.
Noen hendelser er likevel mer sannsynlige enn andre.
Det er for eksempel helt sikkert at jeg i løpet av de neste minuttene
skal få meg et glass champagne til.
Har du sett?
Dette vil høres vilt ut, men...
Jeg er din sønn.
Nei, det er du ikke.
-Nei... Jeg er fra framtida. -Nei, det er du ikke.
Du adopterte meg og seks andre barn i 1989.
-Nei. -Jeg... Jeg vet om månebasen.
-Om eksperimentene med aper. -Sjimpanser.
Hør her. Jeg vet alt om deg.
Vær så snill... Jeg trenger din hjelp.
Jeg vet ikke hvem som sendte deg eller hva du vil,
men du kan løpe til herrene dine i CIA eller KGB
og si at dette er det mest latterlige utspillet i spionhistorien.
Hvorfor det? Du vet at tidsreiser er mulig.
Tidsreiser er ikke problemet. Jeg misliker barn dypt og intenst.
Jeg har ikke barn, skal ikke ha barn, men om jeg fikk barn,
hadde jeg forventa mer enn et uflidd ansikt, dårlig hygiene
og groteske, apeliknende proporsjoner.
Men...
-Jeg har tatt buss. -Jeg bryr meg ikke.
Ta med deg deg selv og stanken av fiasko som omgir deg,
og kom deg ut av huset mitt.
-Det er patetisk. -Ja.
-Han knivstakk meg ikke i rumpa, da. -Nei, han stakk deg i hjertet.
Er det badekåpa mi?
-Nei. -Hvem bryr seg om hva han stakk?
Han vet noe om tidsreiser.
Kan du ikke gjøre greia di og ta oss med vekk på tidsreise?
Kan noen forklare?
Første gang ble han fortapt i apokalypsen.
-Andre gang svidde han hårene av ballene. -Siste gang,
spredte jeg familien over tre år i Dallas i Texas,
mens jeg muligens utløste dommedag. Andre spørsmål, Elliott?
-Nei. -Dere ser ikke hele bildet her.
Pappa er hovedmannen i et renkespill der planen er å drepe presidenten.
-Et renkespill? -Overse ham.
-Vi har bare ett alternativ. -Og hva er det?
-Det er tid for å samle Umbrella Academy. -Ja, for faen. Slektstreff.
-Får én av dere tak i Allison? -Er dere en greie ennå?
-Må vi ta en prat? -Nei, hun er gift.
-Det er hardt, kompis. -Jeg takler det.
Jeg får tak i henne.
Får du tak i Vanya uten å klemme henne til døde?
Jeg skal prøve.
Vent...
-Hva skal jeg gjøre? -Forberede deg på selskap.
Du skulle ha sett det. Han sa: "Alle HoJo-ene i sørvest-distriktet."
Jeg sa: "Alle sammen?" Visste ikke om jeg hørte rett.
"Jepp. Alle HoJo-ene." Har du hørt siste nytt, Vanya?
Hvorfor skulle hun det? Hun abonnerer ikke på Dusjhodenytt.
Jeg er i så godt humør at den får passere uten kommentar.
-Det var en kommentar. -Vanya, du ser på mannen
som hanka inn største avtale for Waterton Shower and Shower Accessories Ltd.
-Så flott, Carl. -Takk, Vanya.
Ser du det, Sissy? Sånn gratulerer man en vinner av en familieforsørger.
-Slutt, Carl. -Jeg har litt av en dag til oss.
Vi spiser frokost på Egyptian Room, så ser vi på sauerodeo,
og så spiser vi biff på Cattlemen's.
Kan ikke du ta deg litt fri, Vanya?
Slutt, Carl. Ikke foran Harlan.
Harlan bryr seg ikke. Jeg vil bare ha et kyss.
-Kan vi ikke gjøre det når vi er alene? -Nei.
-Du må nesten det! -Carl.
-Ikke bland deg, Vanya. -Sissy.
-Hva går det av deg? -Jeg er lut lei av at du ikke hører etter!
Jeg er lut lei av å måtte slåss for å få oppmerksomhet! Er du kona mi eller ikke?
Hva i helvete var det?
Harlan? Vennen min? Vi tar på deg skoene. Kom igjen.
-Går det bra med deg? -Ja, det går fint.
Jeg tilbringer dagen med familien.
-Har du lurt meg? -Virkelig, vennen?
De nordiske idiotene?
Du sa de var fra Kommisjonen. På vår side.
Jeg skulle utføre oppdraget du ga meg, og de kom i veien for meg.
-Du store. -Nå er jeg avslørt.
Fem vil drepe meg, og jeg vet ikke hva i helvete det er du vil ha.
Tok du med det jeg ba om?
Her. Diegos kniv.
-Sett deg ned. -Nei.
Jo. Du blør. Det raseriet er ikke bra for huden din. Sitt.
Greit, men jeg er fortsatt sint på deg.
Du har rett.
Jeg har løyet for deg.
Kommisjonen aner ikke...
-...at vi er her. -Hva gjør vi her?
Vi skal...
gjøre noe godt igjen,
som har vært galt veldig lenge.
-Jeg er lei av gåtene dine. -Er du det, altså?
Du har tatt et par oppdrag, og nå tror du at du vet alt?
Store Lila, full av ansvar. Stoler ikke på mora,
mora som trakk henne ut av den fæle slummen,
mora som redda henne fra de gin-marinerte vanskjøttende foreldrene,
mora som lærte henne å leve og elske,
-og å overleve? -Du sa at du løy.
Du løy for dem, de løy for meg, og alle lyver for alle andre. Bli voksen.
Om jeg trodde du måtte vite det, hadde jeg sagt det. Men det måtte du ikke,
-og alt ordna seg jo. -Nei. Jeg har mista Fem.
Er han død?
Nei, men han kasta meg ut av den lystige gjengen. Såret ditt blør.
Du store, det...
-Det er ikke noe problem. -Hvorfor ikke?
Fordi...
Jeg har planlagt en travel dag for oss.
ROCCO & FAMILIE RØRLEGGERBEDRIFT DEL NUMMER 3555
Før var Jell-O en delikatesse.
For å lage det, må man koke ned masse hovdyr...
Hester, kyr, griser. Det spiller ingen rolle.
Men ikke alle har massevis av det liggende.
Det var ikke før et par listige folk fra New York
fant ut hvordan man tørket det, at alle vi andre
fikk muligheten til å nyte denne gudeføden.
-Holder du kjeft om vi smaker? -Kanskje.
Her.
-Hvordan føler du deg? -Ganske uggen, egentlig.
Hvor er du på en skala fra én til å gjøre slutt på verden?
Virkelig?
Legg ned kniven, Diego. Det går fint.
Sist jeg så henne, holdt hun meg fast i lufta
og sugde livet ut av meg med krafttentakler.
Jeg må få bearbeide det litt.
-Skulle gjerne sett en krafttentakkel. -Jeg husker det ikke, men jeg beklager...
Om det betyr noe til eller fra.
Det gjør det.
Jeg har bare mye å tenke på nå. Det er ei...
jente jeg liker.
Jeg trodde at hun likte meg, men det viser seg at hun er...
Takk Gud.
Er det noen her? Hallo?
Du snakker ikke fransk.
Oi, disse gamle greiene....
Oi. Jøss.
Jeg vet at det er umulig, men har alle blitt mer sexy?
Vanya.
Tenk at jeg har ei søster.
Jeg har savna deg.
Takk Gud for at noen gjorde det.
-Du er full. -Ja.
Bare litt... Bare noen...
Så koselig.
Nei. Jesus.
-Hei. -Hei, Vanny.
Klaus. Er Ben her?
Nei.
Nei, dessverre kan ikke spøkelser reise i tid.
Tuller du?
Greit. Da setter vi i gang.
-Hva er nytt, Vanny? -Hei, Diego.
-Er det ikke høflig å hilse? -Hei, Allison.
Hva sa du?
-Hei, Allison! -Takk!
Hvorfor er vi her?
Du har alltid likt å klatre, vennen.
V.: SVENSKENE
RUNDSKRIV FRA KOMMISJONEN TIL: SVENSKENE
Greit. Først vil jeg si unnskyld. Jeg vet at jeg dreit meg ut
med hele tidsreisen, vi satte oss fast.
Men det verste er at vi tok med oss jordas undergang hit.
Herregud. Igjen?
Visste dere alle det?
Hvorfor er jeg alltid den siste som får vite om... Herregud.
Sekten min blir så forbanna. Fem! Jeg sa at vi hadde tida fram til 2019.
-Vi har til mandag. Seks dager. -Er det Vanya?
-Klaus. -Hva? Det er vanligvis Vanya.
Har du noen ledetråder, Fem?
Ja, vi har én.
-Fy søren, er det pappa? -Ja.
-Er det ham? -På gressknausen.
Diego og jeg har prøvd å snakke med pappa om hva dette betyr, uten hell.
-Vi har noe. Han skal drepe Kennedy. -Kanskje.
Vi vet ikke hva som setter i gang dommedag.
Det kan være Kennedy, eller noe helt uavhengig.
Men om noe endres i tidslinja, må vi ordne det.
-Hvordan fikse noe vi ikke vet er ødelagt? -Tenk selv.
Vi vet at pappa har møter med veldig tvilsomme folk.
Om tre dager står han på gressknausen for å drepe Kennedy. Vi vet hva vi må gjøre.
-Drepe pappa. -Finne pappa.
Ingen av oss skal være her, sant? Hva om det er oss?
Har noen her gjort noe for å ødelegge tidslinja?
-Diego stalket Lee Harvey Oswald. -Du jobber for Jack Ruby.
Allison har vært veldig involvert i lokalpolitikk.
-Du grunnla en sekt. -Takk!
Jeg er bare barnepike på en gård. Jeg har ikke noe med det å gjøre.
Kanskje du har det, men ikke vet det ennå.
Hør på dere selv. Alt i våre nye liv er knytta til Kennedy.
Ikke tilfeldig. Luther jobber for Ruby, Allison demonstrerer,
pappa står på gressknausen. Klaus...
gjør noe rart og perverst, men sikkert relevant.
Vi ble åpenbart sendt tilbake hit av en åpenbar grunn:
For å redde John Fitzgerald Kennedy.
Enn om du tar feil...
SOVJET ANGRIPER
-Dette er større enn oss alle! -Dere dør, alle sammen.
Jeg var der. Jeg så det. Jeg vil glemme det, men det klarer jeg ikke.
Jeg så russiske atomvåpen pulverisere verden, med dere alle der,
i en krig som aldri fant sted før vi tok den med hit.
Hazel ofra livet for å redde oss, så dere må klappe igjen og høre på meg.
Jeg vet ikke om det vi har opplevd her har noen sammenheng.
Jeg vet ikke om alt dette har en grunn.
Men det vet pappa.
Vi må snakke med ham før alle og alt vi kjenner, dør.
-Ok. Jeg trekker meg. -Hørte du hva jeg sa, Luther?
Ja, det gjorde jeg.
En 58 år gammel mann vil fortsatt at faren hans skal komme og fikse alt.
Ikke regn med meg.
Nå må vi vokse opp.
-Luther! -Kom tilbake.
-Hvor skal du? -Spar deg, Diego.
Ingen drar før vi finner ut av det.
Herregud...
Når lærte apen skitne triks?
Jævel.
Jeg kunne virkelig tenkt meg taco nå. Allison?
-Taco? -Bør vi ikke vente?
Du kjenner dem. Det kan ta evigheter før de ordner opp.
Taco, Vanya?
Kan taco forårsake jordas undergang på noen måte?
Det er bare én måte å finne det ut på.
-Det er det. -Kom igjen!
Jeg har savna dere...
...veldig mye.
-Hva skjer med deg? -La meg være i fred, Diego.
Gir du bare Fem en uventet styver og drar?
Kanskje det å prøve å stoppe dommedag starter den.
-Har du tenkt på det? -Da gjør vi ingenting?
-Når begynte du å gi opp? -Sist gang jeg ødela verden
ved å overvurdere min egen viktighet.
Dette handler om at du aldri levde opp til din fars forventninger?
Kanskje. Jeg vet ikke. Kanskje vi er gale.
Jeg er ikke det.
Han er et rasshøl. Jeg er rå. Det må du forstå, ok?
Ok.
Hvorfor kan du ikke la JFK være i fred?
-Jeg er en helt. De stopper forbrytelser. -Nei.
Nei, pappa sa at du var en helt. Det sa han til oss alle.
Hva om han løy?
Hva om vi bare er friker som ikke har noe med å endre verden?
Alle endrer verden, Luther.
Alle.
Det er skummelt, men sånn er det.
Du er så jævla stor, du.
Noen ganger glemmer jeg at du er en følsom jævel.
Dette ordner seg.
-Vi er på riktig vei. -Å? Hvordan vet du det?
En lang, svart bil har fulgt oss siden vi dro fra Elliott.
Klokka seks.
"Til mine følgere: Jeg...
-Reginald Hardgreeves..." -Hva?
"...har den glede av å invitere til en lett aftensupé 20. november 1963 kl. 19,30
i 1624 Magnolia Street."
En lett aftensupé?
Den mannen er frekk, altså.
Én ting går galt, og han er på krigsstien. Vet ikke hvem jeg er?
Ray, du vet nøyaktig hvem jeg er. Du klarer bare ikke å takle det.
-Jeg beskytter ham. -Fra hva da?
Jordas undergang, iallfall.
Går verden virkelig under om seks dager?
Det skjedde sist, og da gjorde vi alt Fem kunne tenke seg for å stanse det.
Tenk om Fem vokser opp og blir heit?
-Rart? -Hva?
Gi deg, frøken "Luther var kjæresten min".
Vi har aldri kyssa, engang.
Nei, men dere satt og stirra på hverandre med dådyrøyne
gjennom puberteten, på alle frokoster.
Er vi ikke søsken, hele gjengen...?
Teknisk sett, så...
"Teknisk sett"? Om du må bruke det begrepet,
er du allerede i trøbbel.
Kan vi konsentrere oss?
Vi redder ikke verden i kveld, men kan vi prøve å redde ekteskapet mitt?
Nei!
Nei, for det er som...
å spørre en nonne om råd om hvordan man jukker på noens bein.
Hvem i dette rommet vet noe om forhold? Hun her?
Hemmelig forelska i en bondekone.
-Hun heter Sissy. -En forbedring fra forrige forelskelse,
-seriemorderen. -Hva?
-Jeg har følelser for... -Senere.
...en soldat jeg teknisk sett ikke har møtt.
Luther er forelska i søstera si.
Ok. Igjen. Vi er ikke biologiske søsken.
Det sunneste langvarige forholdet i denne familien
var da Fem hadde sex med mannekengen.
Det eneste Umbrella Academy vet om kjærlighet...
er hvordan man ødelegger den.
-Du hører på KBOX i Dallas. -Skål.
-Hvordan takler dere dette? -Hva da?
Hele greia, liksom. Tidsreisene, å se døde, jordas undergang.
Jeg blir skikkelig høy.
Allison...
lyver for seg selv.
Og du undertrykker alle følelsene dine helt til du bare sprenger hele verden.
Jeg vil helst ikke gjøre det mer.
Du har seks dager, jenta mi.
Hva i helvete gjør vi med seks dager, da?
Fester? Jeg vet ikke.
Jeg forteller Sissy at jeg elsker henne.
-Jeg vil ikke ha hemmeligheter. -Nei.
Ja. Ja, du har rett.
Ja, for om alt uansett går i dass,
er det minste jeg kan gjøre å være ærlig med mannen min.
Betyr det at jeg må møte sekten min?
Jeg hater når grupper oppløses. Derfor dater jeg ikke tvillinger.
Denne familien er fantastisk.
-Ja. -Ikke ta helt av, nå.
Kom hit, Vanya.
Kom igjen. Kom hit.
Jeg er glad i dere.
Folkens!
Jeg elsker denne sangen!
Hva vil du, galning?
Ja? Du skulle drepe meg om vi møttes igjen.
-Jeg husker det. -Greit. La oss få det unnagjort.
Greit.
Jeg venter.
Er du lei, Fem?
-Du er bedre enn jeg trodde. -Og du er helt gjennomsnittlig.
Du kan komme ut nå.
Bra jobba.
Du fant det ut.
Det var ikke vanskelig.
Hun slåss som alle dere andre droner av Kommisjonen.
Uansett, står vi her, da. Sammen igjen.
Jeg må spørre deg.
Har du savna meg, din lille dritt?
-Sissy. -Vanya.
Ikke snik deg innpå meg sånn. Hvor har du vært?
-På slektstreff. -Er du full?
Det spiller ingen rolle.
Det viktige her er at jeg har følelser, ok?
Jeg føler noe for deg.
-Det passer dårlig nå. -Det passer bare nå.
Hvor mye tid har vi igjen?
Vi kunne hatt år og dager, men vi har bare ett liv. Vi må følge hjertet.
-Og hjertet mitt vil være med deg. -Sissy!
Hva skjedde med den ølen? Pokker. Der fikk du se meg splitter naken.
Det måtte vel skje før eller siden.
Det går fint. Du er en del av familien.
Ikke somle, nå.
-Lå du med ham? -Han er fortsatt mannen min.
Som du ikke elsker lenger.
-Bare vær tålmodig mens jeg finner... -Hva er det å finne ut?
Du har det jo helt forferdelig.
-Hvem kan være lykkelig for alltid? -Vi!
-Vi snakka jo om å dra. -Det var bare morgensnakk, vennen.
Løgner for å komme gjennom dagen. Vi får ikke leve ut fantasien.
Vet du hva, Vanya?
Når du husker livet ditt, føler du kanskje ikke for å fortelle andre om rett og galt.
Du vet ingenting om hvor presset jeg er.
-Tiden for ditt heltemot er snart ute. -Hva skal det bety?
Seks dager. Vi har seks dager på oss.
-Seks dager til hva da? -Jeg kan ikke forklare.
Vi må dra nå. Vær så snill.
-Vær så snill. Bli med. -Vanya. Jeg kan ikke.
Vanya.
Vent, Vanya!
FRA KONTORET TIL SIR REGINALD HARGREEVES
Pappa er hjemme.
Ray?
Sett deg ned. Sett deg!
Jeg har tenkt meg nøye om, og jeg har bestemt meg for...
...at jeg skal fortelle deg alt.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen