EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag heter Willy Gibbs och är specialagent på FBI.
Jag måste prata med Sissy.
Mrs Cooper och pojken har återförts till mr Cooper.
Vad heter du i efternamn, Vanya?
Hargreeves.
Kan du styrka det med legitimation?
Inget körkort, inget födelsebevis?
-Är du från trakten? -Nej.
Jag vet inte riktigt.
Du vet inte.
Som jag sa till polisen blev jag påkörd och tappade minnet.
Minnesförlusten, ja. Det hörde jag.
Hur fungerar det där?
Jag minns inget från mer än en månad tillbaka.
Förutom ditt namn, då.
-Ja, förutom mitt namn. -Såvitt jag förstår var det som om du…
…bara dök upp ur ingenting.
Välkommen till min värld.
Vanya…
Det är väl ett ryskt namn?
-Jag är inte rysk. -Hur kan du minnas det?
-Varför minns du vad du heter, inget mer? -Jag vet inte.
-Hur kastade du poliserna över vägen? -Jag vet inte!
-Vad gör du här i Dallas? -Jag vet inte!
Du talar ryska.
-Nej, jag… -Underbart.
-Jag måste ha lärt mig lite som barn. -Lite? Jag tyckte att det lät riktigt bra.
Nu undrar jag hur en ung kvinna som påstår att hon inte är ryska,
men som talar ryska,
blir barnflicka åt en svagbegåvad pojke mitt ute på vischan i Texas.
Jag behöver ringa. Visst har jag rätt till det?
Om det är nåt FBI tar på allvar så är det det kommunistiska hotet mot vårt land.
Jag vill ha svar, ordentliga svar, och gör allt som krävs för att få dem.
Du går ingenstans förrän jag vet vem du egentligen är.
Vad gör vi nu?
Vi gör ingenting, Luther. Slut fred med Gud, du.
-Allison och Vanya, då? -Fan ta dem. De skulle komma hit.
Men Diego, då?
Han är ju en ansvarsfull ung man.
-Nåt måste ha hänt. -Fan ta Diego!
Fan ta alla! Jag hade det bättre ensam i apokalypsen.
Kom igen, Fem.
Hädanefter får alla syskon klara sig bäst de kan.
Vad sägs om det?
Har Fem blivit ännu elakare?
Kolla att allt är bra med Allison, Klaus.
Leta upp de andra, så ses vi här. Jag tar hand om Fem.
Och du…
Din besittningsrätt är hävd.
Jag ångrar ingenting.
-Håll dig utanför mig. -Jag ångrar ingenting!
Låt mig vara!
Fem! Domedagen närmar sig fortfarande. Vi måste tänka ut en ny plan.
Fattar du inte, Luther? Det är kört. Vi är döda.
-Men vart ska du? -Jag ska göra det otänkbara.
Vad fan menar du med det?
Jag hoppades få slippa det här.
Slippa vadå?
Fem!
Slippa vadå?
Fem!
Herregud, vad ska vi ta oss till?
-Lugna ner dig. -Lugna ner mig?!
Du dödade en dammsugarförsäljare i vårt vardagsrum!
Hans bror dödade honom faktiskt, och de var inte här för att sälja dammsugare.
Det ligger en död, vit jätte i vår soffa.
-Jag medger att det ser illa ut. -Det är ute med oss.
Med rörelsen. Det sätter mig i elektriska stolen.
Det sätter dig inte…
Okej…
Hej, Ray-Ray, jag vet att det är sent, men…
-Det passar inte nu, Klaus. -Jag ber om ursäkt.
Allison! Jag har varit så orolig för dig. Vad skönt att du är oskadd.
Vad har hänt? Har ni haft fribrottning härinne?
Jaha…
Det blir en sån natt, alltså.
Bränna eller begrava?
Jag hörde ryktas
att du dödade din bror.
ROCCOS RÖR
Lavendel.
-Du skämtar. -Du sa att jag fick välja medarbetare.
Inte han, för Guds skull! Ser du inte problemet i
att anlita du-vet-vems bror är du inte redo för brickan.
-Förlåt, men jag måste faktiskt gå. -Håll käften!
Du måste lita på mina instinkter.
Din vagina behöver glasögon, gumman. Han är inte värd det.
Herregud, mamma!
Det kanske kommer oväntat, men alla här gillar inte dig.
Det låter befängt, men fortsätt.
Det behövs nytt blod, troget oss och inte de gamla.
Jag har sett Diego i fält.
Han är mycket bättre än klåparna här.
Varför inte utnyttja det?
Jag tar ansvar för honom.
Din bror Fem och jag…
…har en riktigt brokig historia.
Min bror är osams med alla, mig inräknad.
Låt mig fråga en sak.
När du har ett vapen mot dig…
…är du då mest trogen din familj eller dina principer?
Mig själv.
Jag tillhör ingen annan.
Särskilt inte Lila.
Det funkar för mig.
Ge honom introduktionen och dra upp ett kontrakt.
Men om han ställer till med minsta lilla…
…måste du själv döda honom.
-Förstått? -Tack, mamma.
Herregud.
Vad gör du här inne?
Jag har inget att säga som kan…
…översläta det uppenbara.
Låt gå för det.
En ny fråga, då.
Varför?
Är du inblandad i ohyggliga planer?
Ganska ofta. Är det nåt särskilt du syftar på?
Den där ovårdade mannen på konsulatet,
han som följde efter oss med pojken.
-Han kallar sig Diego. -Ja, han…
Han tror att du vill presidenten illa.
Jag förstår.
Tror du på virrpannor nu?
Jag tror hellre på dig, men de här fotografierna…
Det handlar ju om presidentbesöket i morgon, eller hur?
Du vet att det finns delar av mitt arbete som jag inte kan tala om.
Du har alltid respekterat den gränsen.
Jag behöver inte veta detaljerna, Reggie.
Jag behöver bara veta att du inte är inblandad i det jag befarar.
Vad är du egentligen rädd för, kära du?
Det är så mycket med dig som jag inte begriper.
Jag kan säga detsamma om dig.
Jag vill dela mitt liv med dig, Reggie.
Men då behöver jag veta att du är en bra man.
Jag behöver veta att du aldrig skulle skada presidenten.
Som sagt finns det delar av mitt liv som jag inte kan tala med dig om.
En dag…
…hoppas jag kunna berätta allt.
Till dess…
…ber jag dig att lita på mig.
Jag kan inte vänta så länge.
Jag är ledsen.
Fem?
Helvete.
Fem?
Fem, vad…?
Mår du bra?
-Jag måste säkra vätskebalansen. -Vätskebalansen?
Varför talkar du dig?
Det hjälper mot klådan.
Vilken klåda? Vad fan är det frågan om?
Du har en plan!
Det är ett desperat tilltag,
men eftersom våra hjärndöda syskon inte kan passa tiden…
-…har jag inget annat val. -Än vadå?
Jag måste hitta mig själv.
-Jag kom till Dallas för 15 minuter sen. -Borde jag bli orolig?
Som du kanske minns, Luther, så skickades jag till 1963 av Kommissionen
för att se till att presidenten mördades.
Ditt gamla jag finns alltså här.
Just det.
Och knallar runt i Dallas?
Knallar runt i Dallas med en portfölj som kan ta oss hem.
Herregud… Du är ett geni, Fem.
Men det finns två stora aber med planen.
Det första är att jag är en skolad mördare.
Jag vågar påstå att jag är den farligaste mördaren i rumtiden.
Om jag känner mig rätt blir jag inte nådig mot mig själv.
Det andra, och här har vi ett rejält smolk i mjölken,
är att man inte bör komma nära sig själv på samma tidslinje.
-Biverkningarna kan bli katastrofala. -Vilka biverkningar?
Enligt kapitel 27 avsnitt 3b i Kommissionens handbok
är de sju stadierna av paradoxpsykos:
Ett: förnekelse.
Två: klåda.
Tre: extrem törst och urinering.
Fyra: kraftig gasbildning.
Fem: akut paranoia.
Sex: kraftig svettning.
Och sju…
…mordiskt raseri.
-Mordiskt raseri? -Ja.
Det kanske inte är en så bra idé, det här.
Det är det sista halmstrået. Har vi nåt val, Luther?
Du verkar redan ganska nipprig.
Jag kommer att behöva din hjälp med det här, Luther.
-Jag behöver en passare. -En passare?
En vapendragare, typ?
Om paradoxpsykosen blir för svår måste du hjälpa mig att behålla fokus.
Så vad som än händer, vad jag än säger…
…måste vi ta portföljen.
-Okej? -Okej.
Okej.
-Kom då! -Visst.
Hon förhörs alltså nu?
Det uppskattas.
Ha det bra.
Det var min bror.
Du tackade honom väl för att han nästan grep mig?
Han säger att jag hade rätt.
Om vad?
FBI tror att Vanya kan vara en KGB-agent.
Det är omöjligt.
Vi har blivit lurade båda två.
Inget att skämmas för.
Vad hon än är så är hon inte den hon utgav sig för att vara.
Det är inte ditt fel.
Hon vilseledde dig.
Det är sånt de där kommunistjävlarna är utbildade att göra.
De spelar på våra svagheter.
Vänder oss mot varandra.
Vi får inte låta dem vinna.
Vad skulle en rysk agent ha här på gården att göra?
Vem vet? Hon kanske bara behövde ett gömställe.
Vi har inte hela bilden.
Du…
Jag tycker att du ska ta ett snack med pastor Moore.
Carl…
Vi måste ta oss igenom det här, för bövelen.
Sen unnar vi oss en resa.
Nånstans långt härifrån.
Det vore väl trevligt?
Harlan behöver en familj.
Inte en barnflicka.
Vakna, Vanya.
Öppna ögonen.
Jag har några frågor till dig.
Det är snart över.
-Vad gör ni?! -Om du rör dig igen får du ångra det.
Där ser du. Det var den lägsta spänningen.
Det blir bara högre.
LYSERGSYRADIETYLAMID - LSD
-Vad är det där? -Slappna av.
Vad är det?
Kämpa inte emot, då kan det här bli extremt obehagligt för dig.
Vi börjar med en enkel fråga.
Vem är du?
Nummer Sju.
Du kommer sent till maten.
Sätt dig.
Berätta nu, Vanya.
Vem är du egentligen? Var kommer du från?
Där är jag.
-Kan vi inte bara ta väskan och dra? -Det skulle jag inte tillåta.
-Vi vaktar portföljerna med våra liv. -Okej.
Dessutom krånglar paradoxen till det här.
Min existens är i fara när jag är i samma rum som mig själv.
-Varför det? -Häng med lite.
Om mitt gamla jag inte återvänder till 2019 kollapsar alltihop.
Då upphör jag att existera. Okej?
Okej.
Därför är vår bästa chans att tala förnuft med honom.
Han kommer att förstå.
Lita på mig.
Jag känner mig själv bättre…
…än mig själv.
Du kliade dig i nacken.
-Andra stadiet av paradoxpsykos. -Jag kliade mig inte.
-Förnekelse är första stadiet. -Jag mår bra, okej?
Nu håller vi oss till uppgiften.
-Vänta! -Vad är det?
-Kanske borde jag gå först. -Varför?
Han lär flippa ur om han får se en miniversion av sig själv.
Jag kan bryta isen.
-Okej. -Okej.
Fem…
Vad kallade du mig?
Det är jag.
Nummer Ett.
Luther.
-Hur…? -Det är ingen fara.
Allt är lugnt. Jag kan förklara.
Men först är det nån jag vill att du träffar.
Lova bara att inte flippa ur.
-Vad i helvete pratar du om? -Flippa inte ur.
Inget flippande.
Okej.
Hallå där, främling.
Det är stort här. Gå inte vilse.
Dödar du mig då?
Är du fortfarande sur, jättebebisen?
Nej, jag älskar att bli drogad, bortrövad och mordhotad.
Om vi bara ser till att du är bästa möjliga agent
behöver ingen oroa sig för vem som dödar vem.
-Jag måste härifrån, Lila. -Lugn.
-Jag har inte tid med det här. -Vi har all tid i världen.
Tidslinjen är din livlina.
-Vad gör ni här egentligen? -Det är det fina.
Vi försvarar tidslinjen.
Det där att leka ensam superhjälte är småpotatis mot vad du kan åstadkomma här.
Styr Kommissionen över tiden?
Allt i tiden?
Vi upprätthåller snarare den korrekta tidslinjen, men i princip ja.
Hur fan då?
Kom, så visar jag.
-Ny rekryt. -Välkommen till introduktionen.
Här.
Vänta lite…
Öppna välkomstpaketet och ta en plats.
Frågor besvaras efter filmen.
-Hur lång tid tar det här? -Sitt ner.
En bättre morgondag bygger på disciplin i dag.
Jag vill verkligen att det här går bra…
…så sumpa det inte.
Okej, hej då.
Hejsan! Jag heter herr Portfölj.
Om du ser det här innebär det att du har fattat ditt livs bästa beslut.
Du har gått med i Kommisionen.
De kommande 90 minuterna ska jag ge dig en rundtur här.
Vi kommer att ha så roligt tillsammans.
Här finns mängder av karriärmöjligheter som bara väntar på att upptäckas.
Vad ska just du bli?
Analytikern håller oss underrättade. Agenten skyddar oss.
Evighetsväxeloperatören är nyckeln till hela vår verksamhet.
Härinne bevakar vi hela tidslinjen
och rapporterar om de avvikelser vi ser
för att säkerställa en korrekt tidslinje.
Oavsett kunskaper, utbildning och inställning till dubbelmoral
har Kommissionen ett spännande uppdrag åt dig.
Vi kan börja i rörrummet.
AMERIKAS FÖRSTA IRLÄNDSKA PRESIDENT
Jaha…
Det här var väl trevligt, att vara samlade här, vi tre?
-Nej. -Nej.
Kan nån förklara hur jag kan sitta här och dricka Guinness med mitt yngre jag?
Äldre, faktiskt.
-Jag är du, fast 14 dagar äldre. -Jag har könshår som är smartare än du.
-Hur skulle det vara möjligt? -Om en timme, på gräskullen,
innan presidenten mördas, bryter du ditt kontrakt med Kommissionen.
Du överväger det redan.
Under alla år i apokalypsen har vi oroat oss för vår familj.
I dag kan du göra nåt åt det.
I dag kommer du att försöka resa framåt i tiden till 2019.
Men tidshoppet kommer att misslyckas och du hamnar i den här pyttekroppen,
fången, för evigt liten och pubertal.
Okej.
Säg att jag tror dig. Ska jag låta bli att hoppa?
Nej, du måste hoppa. Om du inte hoppar upphör jag att existera.
-Men jag vill att du gör det rätt. -Jag lyssnar.
Första gången räknade jag fel. Det var så jag hamnade i den här kroppen.
Men nu vet jag hur man ska räkna.
Nå?
Det berättar jag gärna
i utbyte mot portföljen du har under bordet.
Du återvänder till 2019 som planerat, men den här gången med rätt beräkning,
så du förblir vuxen.
I utbyte får vi portföljen som du inte längre behöver.
Tidslinjen är återställd, paradoxen löst.
Alla kan existera lyckliga i alla sina dagar.
Det är mycket att smälta.
Vad tror du?
Jag tror…
…att jag måste pissa.
Bortsett fårn luggsvetten gick väl det där riktigt bra?
Nej, det är nåt…
-Det är nåt som inte känns rätt. -Vad menar du?
Jag litar inte på honom.
Men han är ju du.
Precis.
En prydlig arbetsplats är en trevlig arbetsplats.
EVIGHETSVÄXEL 2589 ENDAST BEHÖRIG PERSONAL
Bingo. Evighetsväxeln.
Okej.
Hur svårt kan det vara?
Snälla, gör mig inte illa.
Vem fan är du?
Jag heter Herb. Jag är analytiker.
Jag heter Diego. Jag har kniv.
Ja, jag ser det.
Väldigt blank.
Andas.
Det är en ära, mr Hargreeves.
Känner du mig?
Alla vet vem du är.
Du är ju Nummer Två. Du är en legend.
-Jaså? -Här får ni inte vara, mr Hargreeves.
Säger man så till en legend?
Kan du den här prylen?
-Jag är certifierad EV-operatör. -Bra.
Kolla ett datum åt mig. Den 22 november 1963,
mordet på John F. Kennedy.
Otillbörlig användning av evighetsväxeln bryter mot regel 67D…
Var inte så tillknäppt.
Du förstår inte.
-Det har skett en coup d'état. -En vadå? En Cadillac?
Nej.
Hanteraren har tagit över Kommissionen och allt barkar käpprätt åt helskotta.
Folk försvinner.
-De dödar oss om de ser oss här. -Bäst att börja innan de kommer, då.
En snabb titt, sen måste du gå.
Så ska det låta.
Okej…
Nej, men varför…? Det här är illa.
Skada inte tidslinjen, det är en regel som jag har för avsikt att följa.
Den här ska kopplas…
…dit.
Okej.
Nu så.
Dallas, den 22 november 1963.
Det här är rätt.
-Det är precis före mordet. -Mordet?
Var med nu. Presidenten svänger in på Dealey Plaza.
Efter nästa sväng in på Elm Street kommer skotten.
-Vänta, vad är det där? -Det är FBI-huset.
Ja, men varför sprängdes det?
-Ska inte det hända? -Nej.
Han kör vidare. Blev han inte mördad? Det var som fan.
Det där är no bueno.
Det var inte ett skott, utan en explosion vi hörde på Frankel-filmen.
Sovjet förnekar inblandning i attentatet på Dealey Plaza.
Moskva utlovar skarp vedergällning för det amerikanska anfallet.
Anchorage i Alaska har decimerats av den röda faran!
Världen skakar. Vi står på randen till ett kärnvapenkrig.
Alla uppmanas…
-Det var det Hazel försökte säga. -Hazel?
Det här orsakar domedagen. Kan man se FBI-huset bättre?
Kolla här.
Och…
Vanya.
Vanya är bomben.
Hon kommer alltid att vara bomben.
Jag måste tillbaka till Dallas. Nu.
Vi behöver La Résistance!
Du skämtar.
Vi ser inte mycket ut för världen, men är påhittiga.
-Bråka inte med handläggarna. -Det räcker, Dot.
Ursäkta.
Det där är slöseri med tid, tro mig.
Varför höll du då i det när jag hittade dig död?
Ingen aning. Men ägaren orsakade inte undergången. Det var Vanya.
-Blyga lilla Vanya? -Ja.
Hon är starkare än alla vi tillsammans.
Hon var lack för hur vi behandlade henne som barn
så hon förstörde månen och gjorde slut på världen.
Det låter rimligt.
-Ja… -Det här är perfekt.
Nu vet vi exakt vad som ska hända.
Ja, fast det har redan hänt.
Tänk inte, lyssna bara.
Den lille töntens plan är alldeles för komplicerad.
Det är mycket bättre om vi åker till 2019
och försonas med Vanya så att hon inte förintar världen. Lätt som en plätt.
Tja, det…
-Inte illa, va? -Nej.
Men Fem, då?
Du, alltså. Ditt unga jag.
Det är inte jag, bara en förpubertal stencil kvaddad i ett tidshopp.
-Dessutom är det för sent. -För sent?
Paradoxpsykos. Det bästa är att göra slut på hans lidande.
Va?
-Döda honom? -Du förstår inte.
Vi dödar ingen.
Jag är Fem, och jag kommer fortfarande att leva.
Vi gör oss bara av med en muterad kopia.
Avlägsnar en missbildning.
Vänta.
Säkert att inte du har paradoxpsykos?
Jag har aldrig mått bättre.
Allt bra?
-Allt bra. -Vi är överens.
Vi har bråttom. Kennedy är på väg.
Det är mindre än en timme kvar.
Varför har du plötsligt så bråttom?
Lugn.
Du börjar bli paranoid.
Jaså?
Okej, nu går vi.
Snart nog börjar hon prata.
Du har inget annat val än att prata med oss, Vanya.
Vem är din kontaktperson? Svara.
-Ursäkta? -Vi väntar.
-På vad? -Svaret.
Jag förstår inte.
Du har alltså inte förberett dig?
-För vadå? -Det är inte hennes fel.
-Hon slog i huvudet. Hon minns inget. -Hon blev överhettad. Hjärnan raderades.
Hon är lat. Hon har inte pluggat.
-Nej, jag har… -Hon kanske har bluffat hela tiden.
-Hon är inte redo, bara. -Ni har fel allihop.
Nummer Sju väljer medvetet att inte minnas.
Mamma?
Mår du bra?
Så klart. Varför skulle jag inte göra det?
Är nåt på tok?
-Jag är inte hungrig, bara. -Smaka.
Det kan hjälpa dig att minnas.
Varför är du i Dallas, Vanya?
Ignorera mig, du, och se vad som händer.
Vi kommer att få dig att prata.
Nummer Sju!
Antingen minns du…
…eller går till ditt rum utan efterrätt!
Vad är det med lamporna?
Hon svarar inte. Låt oss motivera henne.
Är du här för att döda presidenten?
Herregud. Varför är folk så mycket tyngre när de är döda?
Har du gjort det här ofta?
Ja…
Hur var det när jag tog dig i besittning?
Det var som att ha sex med ett mindre känt Baldwinsyskon.
Man kan känna hur han rumsterar i en, men bryr man sig?
Hur var det att sitta bakom ratten i det här vrålåket?
Som att inte ha nån hud…
…men ändå vilja röra vid allt.
Ja.
Okej. Ett, två…
Bra, ni är här båda två. Vi måste röra på oss.
Diego! Herregud!
Wow… Nummer Två, Tre och Fyra!
Det är nästan en färgstege i Umbrella.
Ray, det här är min andra bror, Diego.
Hej.
Ledsen att stövla in så här.
Vem är det där?
Herb. Han jobbade med Fem på Kommissionen.
-Kommissionen? -Vi övervakar och upprätthåller rumtiden.
-Okej… -På riktigt. Jag var nyss där.
Jag såg tidslinjen och vet vad som orsakar domedagen.
Det är Vanya.
Va? Hur då?
Hon spränger FBI-huset på Dealey Plaza när presidenten passerar, om en timme.
Vi måste hitta henne och stoppa henne.
-Dödar Vanya presidenten? -Nej.
Efter explosionen kör bilarna därifrån. Kennedy klarar sig.
Alla tror att ryssarna ligger bakom. Presidenten hämnas, de hämnas…
Och snart regnar det atombomber.
-Okej… -Jävlar.
Ray, älskling…
-Mår du bra? -Nej, jag mår inte bra.
Den där jäveln dyker upp i vårt hem med ännu en av dina bröder,
som snackar om att er syster ska spränga ett hus.
-Och jag har ett lik i min finaste matta. -Okej, Raymond…
Den kan vi låta tvätta.
Vi erbjuder även bortstädning av lik.
Jag älskar dig, Raymond Chestnut…
…och jag önskar verkligen att vi hann med det nervsammanbrott du förtjänar att ha.
Men du måste gå.
Jag måste gå.
Var är rekryten med ovårdat hår och grottmansansikte?
Ingen aning, tyvärr.
Lojalitet är inte ett val. Det är en livsstil.
Jag vill inte göra så här, Vanya…
…men det är min plikt mot folket att ta reda på vem du är.
-Ät nu innan det kallnar. -Jag vill inte ha.
Nej, men du kan inte låtsas som om det inte finns.
-Jag låtsas inte. -Det gör du visst.
Du väljer att leva i en fantasivärld där du slipper ta ansvar för vem du är.
I stället för att axla din egen komplexa existens gömmer du dig i en annans.
Ett simpelt liv på en simpel gård.
Det är inte ditt syfte.
Hoppas vi hittar Vanya i tid.
Du kan inte förneka ditt sanna jag längre, även om du är rädd.
-Jag är inte rädd. -Ät då! En tugga till, sen får du gå.
-Vad fan är det som händer? -Vi måste stoppa henne.
Du måste eliminera henne.
Jag försöker!
Hur kan hon leva?
Jag minns.
En fråga…
Vem är det vi ska rädda Vanya från?
FBI!
Men de är upptryckta mot taket, så varför slutar hon inte?
Undertexter: Karl Hårding