‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫וניה נמצאת בחדר בסוף המסדרון.‬ ‫-ואיך נגיע אליה, לדעתך?‬
‫לא חשבתי על זה עדיין.‬
‫אל תבנו עליי.‬
‫קלאוס!‬ ‫-מה? אתם צריכים להציל אותה,‬
‫אתם מעולים בחרא הזה של הגיבורים.‬ ‫-היי!‬
‫תקשיבו, וניה תבין,‬
‫כי יש לה ציפיות מציאותיות ממני.‬
‫ואני בסך הכול זבל סקסי.‬
‫אתה חתיכת פחדן.‬ ‫-חבר'ה, זה לא מתאים עכשיו.‬
‫למה? כי אני לא רוצה למות? מי כן רוצה?‬
‫וקדושים מעונים לא יכולים לחגוג את הניצחון,‬
‫בגלל שהם מתו!‬
‫-אני לא הולך!‬ ‫אתה יוצא לשם,‬
‫או שאכסח אותך, ולא כמו שאתה אוהב.‬ ‫-זה הסימן שלי.‬
‫היי! אליסון!‬ ‫-לא! אליסון!‬
‫וניה!‬
‫אליסון!‬ ‫-אליסון!‬
‫טוב, אני הולך.‬
‫לא, חכה.‬ ‫-מה?‬
‫אם לא תחזור חי,‬
‫יש דבר שאני צריך לומר לך. בבקשה.‬ ‫-קלאוס, אין לי זמן לזה.‬
‫מה?‬
‫אתה דומה לאנטוניו בנדרס עם שיער ארוך.‬
‫רק חשבתי שכדאי שתדע.‬
‫תודה, גבר.‬
‫קלאוס!‬
‫אני לא אצליח!‬
‫הכול תלוי בך, חבר!‬
‫אתה צריך להציל את העולם!‬
‫לא, דייגו, זה רעיון נורא!‬
‫טוב, קלאוס.‬
‫אתה תצליח.‬
‫נלחמת בווייטנאם.‬
‫היית חלק ממשפחה של שבע נפשות, ושרדת.‬
‫ופעם לבשת סארונג במסיבה בקולג'‬
‫והשגת המון מספרי טלפון.‬
‫- להתראות -‬
‫טוב, תישאר רגוע,‬
‫עד שאסיים את העבודה על תלולית הדשא.‬
‫נעשה את החישוב ואחסל את הילדון.‬
‫הלוואי שהייתה דרך אחרת, אתה יודע?‬
‫אין דרך אחרת. תראה אותו.‬ ‫-על מה אתה מסתכל?‬
‫תראה.‬ ‫-משהו מצחיק אותך?‬
‫זו תלבושת אחידה, חרא!‬ ‫-פסיכוזת פרדוקס מהקשות שראיתי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אני מרחם עליו, אתה מבין?‬ ‫-אל תתערב!‬
‫או שאתן לך משהו להביט בו.‬ ‫-הוא ילד קטן.‬
‫כולם קטנים מולך. אתה...‬ ‫-היית מת ללבוש מכנסיים כאלה.‬
‫דומה לילד של קינג קונג וחבר בצופים הנאצים.‬
‫לות'ר, אין לי זמן להיסוסים שלך.‬
‫אני יכול לסמוך עליך שתישאר רגוע?‬
‫כן, אני אשתדל.‬ ‫-יופי.‬
‫היי, אחי. מה שלומך?‬
‫הוא יהרוג אותי, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫מה, הוא?‬
‫הוא יהרוג אותך? כן, בטח. זה מגוחך.‬
‫אתה יודע, אתה שקרן נוראי, לות'ר.‬
‫אתה גרוע יותר בתור שקרן מאשר בתור צופה.‬ ‫-ומי אשם בזה?‬
‫מה הטעם בצופה אם אתה לא מקשיב לו?‬ ‫-אז אתה מודה שזממת נגדי?‬
‫אתה מודה שאתה סובל מפסיכוזת פרדוקס?‬
‫אני סובל מזיהוי מלא של כוונותיך הרצחניות.‬
‫תראה, הוא לא ממש יהרוג אותך.‬
‫הוא רק רוצה להרוג...‬
‫גרסה שלך.‬ ‫-אבל אני הגרסה הזו.‬
‫היי, גם אני לא אוהב את זה,‬
‫אבל יש לו תוכנית טובה.‬
‫מה? תוכנית שבה אתם הורגים אותי‬
‫ואז מגיעים ל-2019 ומצילים את העולם?‬
‫כן, רגע... איך ידעת את זה?‬
‫כי אני הוא,‬
‫וזה בדיוק מה שהייתי עושה כדי להרוג אותי.‬ ‫-טוב. אני יודע שיש לנו חמש מיותר,‬
‫ואתה זה שמתנהג כמו משוגע.‬
‫משוגע? לות'ר, עוד לא ראית כלום.‬
‫אם אתה רוצה משוגע, אני אראה לך משוגע.‬
‫טוב, כצופה שלך,‬
‫הדבר הכי טוב שאוכל לעשות, לדעתי,‬
‫הוא לגאול אותך מייסוריך.‬ ‫-טוב, לות'ר, תקשיב.‬
‫אני יודע ששכלך החלוש מגיב רק לגיל ולסמכות,‬
‫אז תקשיב טוב.‬
‫אתה שוב חווה תסביך אב,‬
‫רק הפעם התסביך הוא עם אחיך,‬
‫וזה משגע אותי, האמת.‬
‫אבל תזכור את זה:‬
‫אני מבוגר ממנו בשבועיים.‬
‫אני הבכיר כאן.‬
‫אז אתה צריך להקשיב לי, לות'ר.‬
‫אני האבא כאן!‬
‫איך הולך?‬
‫חמש, בבקשה, אתה מתנהג בצורה לא הגיונית.‬ ‫תסתכל על עצמך!‬
‫אני מודה שישנה אפשרות שאני לא לגמרי...‬
‫מאופס כרגע.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫אבל אני והוא סובלים מאותו הדבר.‬ ‫-מה?‬
‫שניכם, תפסיקו להתמזמז. הגענו.‬
‫נפיחות. השלב הרביעי.‬
‫ראית? מה התוכנית שלך עכשיו, גבר?‬
‫זה בגלל ארוחת הצוהריים. שתוק.‬
‫זהירות. אני רוצה שהמכפלת תהיה כל כך ישרה,‬ ‫עד שתשסף גרונות.‬
‫שמלה יפה.‬
‫זו השבעה או הכתרה?‬
‫מה שלום העובד החדש שלך?‬
‫שמעתי שהוא השתגע אחרי עשר דקות בהתלמדות.‬
‫את יודעת איך בנים מתנהגים. הוא בטח בסביבה,‬ ‫אוכל סנדוויץ' ענק.‬
‫הרב.‬
‫ספר ללילה את מה שסיפרת לי.‬
‫לא התנדבתי לעשות את זה.‬
‫הצמדת לי סכין לגרון.‬
‫תמשיך.‬
‫דייגו השתלט על מרכזיית האינסוף‬
‫ואז חטף מזוודה...‬
‫ועזב את הנציבות.‬
‫אמרתי לך.‬
‫גם הוא הצמיד סכין לגרוני.‬
‫ידעתי שהוא אשך נכלולי.‬
‫אז... מה תעשי בקשר אליו?‬
‫אני?‬ ‫-זה הכלבלב שלך, הוא באחריותך.‬
‫או ששכחת את ההסכם הקטן שלנו?‬
‫נתת לו להישאר כי קיווית שאצטרך להרוג אותו.‬
‫זה היה רק מבחן?‬
‫הכול הוא מבחן, יקירה.‬
‫השאלה היא,‬
‫למה את נכשלת בו?‬
‫אני לא נכשלת.‬
‫תני לי לטפל בזה בדרכי.‬ ‫-דרכך כוללת עריפת ראש?‬
‫ביתור אברים? הרתחה?‬
‫מחיצת בהונות? שרפה על המוקד?‬
‫או עינוי מים סיני?‬
‫אני רוצה לשחרר אותו.‬
‫משרתים...‬
‫החוצה!‬
‫יקירתי, הדם סמיך ממים, אבל...‬
‫אפשר לטבוע בשניהם, לילה.‬
‫אני עומדת להפוך לאישה החזקה בכל הזמנים,‬
‫ואת תהיי יד ימיני.‬
‫אבל אני צריכה לדעת שאוכל לסמוך עלייך,‬
‫בכל זמן...‬
‫ובכל דרך.‬
‫את יכולה.‬
‫שבע מאות וארבעים, 741, 742... 743. טוב.‬
‫הרלן?‬
‫מה קרה, מותק?‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬
‫בבקשה, אני לא יודעת מה לעשות.‬ ‫-אלוהים, מה קרה, לעזאזל?‬
‫לא, מצאתי אותו ככה.‬ ‫-וניה.‬
‫וניה?‬
‫אלוהים.‬
‫הרלן...‬
‫מה היא עשתה לבן שלנו, לעזאזל?‬
‫קרל, מה אתה עושה?‬ ‫-משהו שהייתי צריך לעשות מזמן!‬
‫לא, קרל!‬ ‫-אדאג שיקבל את הטיפול שהוא צריך!‬
‫לא, הוא לא שייך למקומות האלה!‬
‫חכה, הרלן.‬
‫אני אדאג לך לטיפול,‬
‫לא משנה מה אימא שלך אומרת.‬
‫צא מהרכב.‬
‫סיסי, אל תהיי טיפשה.‬
‫לא תיקח את הבן שלי ממני.‬
‫הם לעולם לא ישחררו אותו.‬
‫טוב, אולי לא מגיע לך להחזיק בו עוד.‬
‫אולי כדאי שתדבר אליי בזהירות, לשם שינוי.‬
‫רצף הזמן משאיר אותך בחיים.‬
‫- אזור מוגבל -‬
‫טוב, גרביל מזיע שכמותך.‬
‫ספר לי לאן דייגו הלך,‬
‫או שאשדך לך את המעיים לאף‬
‫ואתן לך למות מהפלוצים שלך.‬ ‫-איזה תיאור... חי.‬
‫חכי! לא!‬
‫אני בצד שלך. לא, עזרתי לו לברוח.‬
‫לברוח?‬
‫הוא היה צריך להישאר כאן איתי. לאן הוא הלך?‬ ‫-הוא חזר לעזור למשפחה שלו.‬
‫את באמת מתכוונת להרוג אותו?‬
‫ברור שלא. אני אוהבת אותו.‬ ‫-זה...‬
‫אם תגיד מילה, אגמור אותך.‬
‫לא אגיד. אני נשבע שלא.‬
‫חכי... צר לי להרוס לך את התוכניות,‬
‫אבל אני צריך להראות לך משהו.‬
‫משהו גדול.‬
‫רגע, לא, זה... זה.‬
‫אלוהים.‬
‫...אנו משדרים מפורט וורת' בדאלאס‬
‫כדי להביא לכם דיווח מיוחד‬ ‫מהגעת הנשיא ג'ון פ. קנדי.‬
‫ברגע זה, שלושה רכבים מיוחדים...‬ ‫-זה החלק האהוב עליי.‬
‫השקט שלפני הסערה.‬
‫תראה. המזוודה.‬
‫אל תעשה את זה, לא תצליח להגיע לשם בזמן.‬ ‫-ברור שאצליח.‬
‫זה הסיכוי היחיד שלנו.‬
‫היי, רק תזכיר לי,‬
‫מה השלב האחרון בפסיכוזת הפרדוקס?‬
‫זעם רצחני.‬
‫בדיוק.‬
‫מעולה.‬
‫חמש, תקשיב לי. אני...‬
‫לא!‬
‫שיט.‬
‫רעיון רע, חרא קטן.‬
‫מספיק! בסדר?‬
‫שניכם.‬
‫תתאפסו.‬
‫קנדי יגיע מעבר לפינה בכל רגע.‬
‫בסדר? אז כולם, בואו ננשום עמוק...‬
‫כולנו משפחה כאן, בסדר?‬
‫נוכל לנסות להסתדר יחד לכמה דקות?‬
‫אתה רוצה את זה?‬ ‫-קדימה.‬
‫מה זה?‬
‫שיט.‬
‫עכשיו...‬ ‫-איפה היינו?‬
‫תראי, אימא, זיקוקים.‬
‫בואי, מותק. אנחנו נאחר למצעד.‬
‫אתם מוכנים...‬
‫היי!‬
‫נמאס לי מזה!‬
‫וניה?‬
‫את זוכרת אותי?‬
‫אני זוכרת הכול.‬
‫ואני עושה את זה שוב, נכון?‬
‫מה הבעיה שלי?‬
‫למה אני לא מצליחה לשלוט על עצמי, כמוכם?‬
‫עוד לא מאוחר מדי.‬
‫את יכולה לחזור. עדיין יש זמן.‬ ‫-לא מגיע לי לחיות.‬
‫הרגתי את פוגו.‬
‫כמעט הרגתי את אליסון.‬
‫השמדתי את העולם.‬
‫אני מפלצת.‬
‫אבא התייחס אלייך כפצצה, לפני שהיית כזו.‬
‫הוא... כל כך פחד מהכוח שלך,‬
‫שמעולם לא נתן לך להשתמש בו. הוא סימם אותך‬ ‫והשאיר אותך מטושטשת במשך שנים.‬
‫זה דפוק, וניה.‬
‫אין פלא שלא הצלחת לשלוט בזה.‬
‫אבא לא הצליח להתמודד עם הכעס שלך.‬
‫זה לא אומר שגם את לא יכולה.‬
‫אולי זו זכותך להיות עצבנית ועצובה ודפוקה, ‬ ‫אבל...‬
‫זה עולם מחורבן, שמלא באנשים מחורבנים,‬ ‫לפעמים.‬
‫את לא מפלצת.‬
‫את אחותי.‬
‫ועכשיו, האחים שלנו מסכנים הכול,‬
‫בניסיון להציל אותך.‬
‫את כבר לא יושבת לבד בשולחן, וניה.‬
‫את יכולה לעשות את זה.‬
‫בן, מה קורה לך?‬
‫אני לא יכול לחזור איתך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני פוגעת בך, נכון?‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫ניסיתי להחזיק מעמד ככל יכולתי, אבל...‬
‫לא היית צריך לבוא להציל אותי.‬ ‫-וניה...‬
‫מתי לפני 17 שנים.‬
‫וכל השאר...‬
‫השנים עם קלאוס...‬
‫זה היה בונוס.‬
‫הפעם, לפחות, אני יכול להיפרד.‬
‫אפשר לבקש ממך טובה מוזרה?‬ ‫-כל דבר.‬
‫תוכלי לחבק אותי כשאלך? עבר הרבה זמן מאז...‬
‫תגידי לקלאוס משהו בשמי, טוב?‬
‫צא מהרכב.‬
‫מה תעשי, סיסי?‬
‫את תירי בי?‬ ‫-אני לא רוצה לפגוע בך,‬
‫אבל תצטרך לתת לי את הבן שלי.‬ ‫-טוב, זה הבן שלנו.‬
‫אולי וניה ואת שכחתן את זה.‬ ‫-וניה לא קשורה לזה.‬
‫באמת?‬
‫היה לנו טוב, עד שהרוסייה השטנית הזו באה.‬
‫לא היה לנו "טוב", קרל. אלוהים.‬
‫תוכל לשקר שוב ושוב, אבל זו לא האמת.‬
‫מה? את אוהבת אותה?‬
‫זה העניין?‬
‫איזו מישהי משום מקום?‬
‫היא בטח קומוניסטית שדרסת.‬
‫כן, קרל.‬
‫אני אוהבת אותה.‬
‫אז כדאי שתיתן לי ללכת.‬
‫התייחסתי אלייך יפה!‬
‫עבדתי קשה.‬
‫הייתי נאמן.‬
‫לא האשמתי אותך במצב של הילד.‬
‫נשארתי!‬
‫את לא יכולה לבקש ממני יותר מזה.‬
‫אני מבקשת, קרל.‬
‫רק לא ממך.‬
‫הרלן, תיכנס הביתה, שמעת?‬
‫ילד, בוא הנה.‬
‫כדאי שיבין באמת מי זו אימא שלו.‬
‫איך שהיא רוצה לפרק את המשפחה.‬ ‫-עזוב אותו. זה בינינו.‬
‫הרלן...‬
‫הרלן, זה בסדר, מותק...‬
‫לא!‬
‫אתה בסדר?‬
‫הרלן...‬
‫שיט.‬
‫"...ניקח את המוסד הזה לפסגות שכבש..."‬
‫ההורים שלי לא מתו במהלך שוד.‬
‫הם הוצאו להורג.‬
‫פקודת חיסול 743.‬
‫ואני יודעת מי עשה זאת.‬
‫- מאשר החיסול: איי.ג'יי קרמייקל -‬
‫חמש רצח את המשפחה שלי.‬
‫לא, אל תהרוג אותנו!‬ ‫-לא!‬
‫ואיי.ג'יי קרמייקל מסר את הפקודה.‬
‫הוא הפך אותי ליתומה.‬
‫יקירתי.‬
‫ילדונת...‬
‫המשפחה שלך נמצאת כאן.‬
‫כן.‬
‫אני תוהה...‬
‫אם זה מה שדייגו התגנב לחפש פה.‬
‫הוא ניסה לקבור את הראיות, כדי שלא תגלי.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫דייגו לא יודע מה חמש עשה.‬
‫יקירתי,‬
‫אני צריכה שתהיי קצת יותר חכמה בנושא.‬
‫בית הספר לליצנות שחמש מכנה, ‬ ‫"אקדמיית המטרייה",‬
‫המקום הזה מלא בחארות, אבל הם לא טיפשים.‬
‫הם משפחה. מה שאחד יודע, כולם יודעים.‬
‫לא. אני שיחקתי בדייגו, הוא לא שיחק בי.‬
‫בגלל זה את בוכה במשרד שלי,‬ ‫בזמן שהוא חופשי וצוחק עלייך?‬
‫לא חשבתי שהוא חכם מספיק כדי לעשות את זה.‬
‫הוא לא...‬
‫אבל חמש כן.‬
‫ודייגו מקשיב לו וסומך עליו.‬
‫חמש...‬
‫הוא זה שמשך בחוטים כל הזמן הזה.‬
‫לדעתי, הגיע הזמן שנפתור את הבעיה הזו...‬
‫אחת ולתמיד.‬
‫נהנית מההצגה, זרג צף שכמוך?‬
‫אני לא יודעת איך עשית את זה,‬
‫אבל אני יודעת שזה אתה.‬
‫אני בטוחה שאתה חושב שאתה חכם.‬
‫הבעיה של דגים, איי.ג'יי...‬
‫היא שהם לא יכולים להתמודד עם כריש.‬
‫התעייפת?‬ ‫-אני יכול להמשיך כל היום.‬
‫חבר'ה, תפסיקו.‬ ‫-תאכל חרא, איש קוף.‬
‫היי! חתיכות חרא!‬
‫סיימתי להקשיב לשניכם. אני האחראי עכשיו.‬
‫זהו, לות'ר, תירה בו.‬ ‫-לא, לות'ר, תירה בו!‬
‫תירה בו!‬ ‫-לא, לות'ר, תירה בו!‬
‫לות'ר, תירה בו!‬ ‫-לות'ר, תירה בו.‬
‫עכשיו, לות'ר!‬
‫לות'ר...‬ ‫-אני מצטער, חבר.‬
‫עכשיו! פתח את השער!‬
‫בסדר.‬
‫אתם בסדר?‬ ‫-וניה?‬
‫פיזית או רגשית?‬
‫את חיה.‬
‫הצלנו את העולם, או מה?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫הבניין עדיין פה.‬
‫קנדי נמצא כמה דקות מכאן.‬
‫עדיין אוכל להציל אותו.‬ ‫-לא, דייגו, חכה!‬
‫הנשיא קנדי מגיע...‬
‫עדיין אספיק לעצור את אבא, לפני שקנדי יפנה.‬ ‫-לא, לאן אתה הולך?‬
‫תראי, ראיתי את הפיצוץ.‬
‫ראיתי את הקלטות, אליסון.‬
‫הפיצוץ גורם ליום הדין.‬
‫את בטוחה עכשיו.‬
‫הוא לא חייב למות.‬ ‫-לא, דייגו...‬
‫...המושל וגברת קונלי. הם נשארו בלימוזינה.‬
‫אבל הנשיא והגברת הראשונה,‬
‫סגן הנשיא וגברת לינדון ג'ונסון,‬
‫כולם מהלכים צמוד לגדר הזו,‬
‫ולוחצים ידיים לקהל.‬
‫כרזות המביעות עמדות פוליטיות ורגשות שונים‬ ‫מקבלות את פניהם...‬
‫אל תחשוב על זה.‬
‫תיכנס למערבולת, זבל.‬ ‫-בסדר!‬
‫אבל גלה לי את החישוב!‬
‫כדי שלא איראה כמו הדרדס הזה.‬
‫עמוד ליד המערבולת, ואגלה לך.‬
‫קדימה!‬
‫יותר קרוב.‬ ‫-זה קרוב מספיק!‬
‫תן לי את החישוב!‬
‫זו הייתה שגיאת כתיב.‬
‫שגיאת כתיב?‬
‫מיקמנו את הנקודה העשרונית במקום שגוי,‬ ‫כשהוכחנו שקיים תחום למספר מעגלי הגבול,‬
‫בשדה וקטורי של פולינומי מישור קבועי מעלה.‬
‫רשמנו 5,7, אבל צריך לכתוב...‬
‫אפס נקודה חמש שבע.‬ ‫-0,57! בן זונה!‬
‫ידעתי שזה לא נראה נכון.‬
‫בסדר...‬
‫כנראה שזהו זה.‬
‫זהו זה. לך.‬
‫לא!‬
‫חמש!‬
‫זה מתכווץ!‬
‫...והקהל יוצא מגדרו למראה נשיא ארה"ב.‬
‫הצלחנו!‬
‫...אני רואה את השיזוף שלו ממרחק.‬
‫המזוודה, אידיוט.‬
‫מה?‬
‫היי, אתה יודע מה?‬
‫יהיה נחמד אם תודה לי ששימרתי את קיומך.‬
‫והם מגיעים,‬
‫הרכב הנשיאותי מתקדם...‬
‫לות'ר! הוא מגיע!‬ ‫-...הנשיא והגברת הראשונה.‬
‫קנדי פונה.‬
‫תראה, זה אבא.‬
‫מה נעשה?‬
‫שיט.‬ ‫-דייגו.‬
‫זה שוב קורה.‬ ‫-ג'קי...‬
‫לא!‬
‫זהו מבזק KLIF מדאלאס.‬
‫שלוש יריות נורו על שיירת הנשיא קנדי היום,‬ ‫סמוך למרכז העיר.‬
‫חדשות KLIF בודקות את הדיווחים...‬
‫איפה הוא, לעזאזל?‬
‫- רג'ינלד הרגריבס‬ ‫אמרתי לכם... -‬
‫זו תקופה עצובה לכולם.‬
‫ספגנו אובדן שקשה לכמתו...‬
‫עבורי, זהו אובדן עמוק ואישי...‬ ‫-מישהו אפילו הודיע לו.‬
‫ברכותיי.‬ ‫-ברכותינו לך.‬
‫אני יודע שהעולם שותף לצערה של גברת קנדי...‬
‫הגעת.‬
‫עקבו אחריך?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫השתמשתי בפיתיון.‬ ‫-מצוין.‬
‫שמפניה?‬ ‫-אין לנו סיבה לחגוג.‬
‫טוב, ברור שלא שמעת את החדשות.‬
‫בעיית קנדי הקטנה שלנו נפתרה.‬
‫אסור היה לפגוע בו! זה היה הסיכום.‬
‫טוב, הוא היה צריך ללכת, כך או אחרת.‬
‫הוא הרגיז יותר מדי אנשים.‬ ‫-שיקרת לי.‬
‫כולנו קיבלנו את מה שרצינו.‬
‫טכנולוגיית הטילים שסיפקת לנו,‬
‫תאפשר לנו לנצח את הרוסים במרוץ לירח.‬
‫ובתמורה, כשנגיע לשם,‬
‫בעוד חמש או שש שנים מהיום,‬
‫לא נפגע באינטרסים שלך בצד האפל של הירח.‬
‫זו לא סיבה לחגוג...‬
‫לדעתך?‬
‫אל תיצרו איתי קשר לעולם.‬
‫לילה טוב, רבותיי.‬
‫אל תהיה כל כך בטוח, רג'.‬
‫אתה תמשיך לספק לנו את הטכנולוגיה הנאה שלך.‬
‫ומדוע שאעשה זאת?‬
‫כי אם לא תעשה זאת,‬
‫נגלה לעולם מי אתה באמת.‬
‫מישהו מוכן לקרב.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫אלוהים!‬
‫"זו התחלה של דבר הגדול מכם,‬
‫ואני אהיה ה..."‬
‫זה לא זמן טוב.‬
‫מה?‬
‫נו?‬ ‫-אף פעם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫הסטייה שוברת שיאים.‬
‫הראית את זה לעוד מישהו?‬
‫לא, רק לך.‬
‫החזירו את כל אנשי הצוות מהשטח.‬
‫אנחנו יוצאים למלחמה.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬