EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Faren deres er klar til å lese minnetalen, barn.
Verden er full av urettferdighet.
Både gode og onde mennesker dør.
Denne kosmiske ligningen kan ikke endres før ondskapen selv er utslettet.
Heldigvis er det sterke krefter som kjemper imot de onde og umoralske.
Personer som har styrke til å jobbe sammen side om side, mot uoverstigelige odds,
og møte motgang med ufortrødent mot,
som ikke nøler med å ofre seg for hverandre.
Dessverre...
...er ingen av dere slike mennesker.
På tross av årevis med trening og uker med forberedelse, lot dere Seks dø på oppdrag.
-Det var ikke vår feil! -Unnskyldninger? Ikke snakk om.
Umbrella Academy sviktet én av sine egne,
og følgene av det er forferdelige.
Ta vare på denne følelsen, barn.
La den verke i hjertene deres,
så det aldri skjer igjen.
Undervisningen avlyses i dag, av respekt for broren deres.
Vi fortsetter i morgen klokka 6.
Det var ikke noens feil.
Hvordan vet du det? Du var ikke med, engang.
-Bra jobba, rasshøl. -Hva?
-Alle tenkte det samme. -Tenker du, Diego? Det var første gang.
Faen ta deg!
Far hadde rett. Vi skulle gjort mer. Det måtte ikke skje.
-Unnskyld? -Jeg kunne ikke gjøre det alene.
Du skal liksom være Nummer én.
Klaus?
-Hvor er jeg? -Tilbake i de levendes verden.
Alt har vært helt sjukt siden du døde. Familien er ute å kjøre.
Hør her... Jeg må tilbake.
-Hva? Nei. Hvorfor? Du kom nettopp. -Jeg vet det.
Det er et lys. De ba meg gå inn i det.
Den greia der? Ikke tenk på det.
-Dra når du vil. -Er du sikker?
Ja, tusen prosent. Stol på meg, Benerino.
Det går ingensteds. Jeg er jo ekspert på de døde.
Vil du se meg pisse i fars bensintank?
Ja, gjerne.
Myndighetene ber om hjelp til å identifisere flere mistenkte
i Dealey Plaza på tidspunktet drapet skjedde.
FBI tror at de kan ha stått i ledtog med den angivelige skytteren,
Lee Harvey Oswald.
Vanya Hargreeves
er ettersøkt i forbindelse med flere FBI-agenters død
inne i FBI-bygningen ved Dealey Plaza.
En kubaner i eksil, bare kjent som Diego...
-Kubansk? -...som rømte fra Holbrook-sanatoriet.
En nevekjemper mistenkt for å ha bånd til mafiaen
som slåss under kallenavnet "King Kong".
Allison Chestnut,
en negerradikal ansvarlig for å ha satt i gang og organisert
de nylige opptøyene på Stadtler's Restaurant.
Og til slutt Klaus,
den kontroversielle sektlederen kjent for skatteunndragelse.
FBI ber publikum om å være på utkikk etter denne uidentifiserte gutten,
som de tror holdes som gissel av det mistenkte terroristnettverket...
Det er sant. Som oftest føles det som om jeg blir holdt som gissel.
-Hater bildet. -Sier de at jeg satte i gang opptøyene?
Utrolig.
Men vi gjenoppretta tidslinja og stoppa dommedag.
En gjeng med skikkelige helter. Vi lot Kennedy dø.
Nå er vi de mest ettersøkte i verden.
FBI, Dallas-politiet og Secret Service er etter oss.
De finner oss. Det er et tidsspørsmål.
-Hvor skal vi dra, da? -Jeg har en jurt rett utenfor Reykjavík.
Der kan vi ligge lavt. Folkene er litt snåle, men koselige.
-Hei, din idiot. -Veldig gjestfrie.
Å gjemme seg utgjør ingen forskjell. Kommisjonen finner oss i tid eller sted.
Han har rett. De gir seg aldri.
-Når ble du ekspert på Kommisjonen? -Da jeg kom tilbake derfra.
-Hva? -De rekrutterte meg direkte. Tilbød jobb.
Fulltidsjobb med frynsegoder. Jeg måtte si nei.
De rekrutterte deg...
-Landsbyidioten. -Kan ikke jeg bli rekruttert direkte?
-Er det bare for den allmektige Fem? -Du er ikke Kommisjonen-materiale.
Du er tverr av natur.
Hvem var det som fant ut at Vanya forårsaket dommedag, og stoppet den?
-Hei! -Det var meg. Ved Evighetssentralbordet.
-Var du der? -Ja, for faen!
Jeg tok kontroll over maskina.
Dere må forstå at jeg har ting på gang dere ikke vet om.
-Har du ting på gang? -Det hjelper ikke.
Jeg møtte La Résistance på gjemmestedet deres.
Jeg gjennomgikk grunnopplæringen, sto og stanset dommedag.
Hvorfor svarer du ikke, Sissy?
Hjelp meg!
Harlan!
Ja, fordi jeg ikke var opptatt med å leke med meg selv.
-Kan dere slutte med den pikkmålingen? -Om du kan...
Vi har ikke tid. FBI kan komme når som helst.
-Det er det jeg sier. -Jeg er enig.
-Ro deg ned, hårete... -Det er King Kong. Jeg er lei av deg.
-Ok. Du vinner. -Vi må dra, ok?
Det er viktigst. Vårt eneste alternativ.
-Vi må dekke til vinduene og bli. -Jeg drar.
Hva? Hvor skal du?
Sissys gård. Noe er galt med Harlan,
-og jeg må hjelpe ham. -Vi må holde sammen, mer enn noen gang.
Derfor sier jeg dette.
Jeg forårsaket nok det som feiler Harlan.
Hvordan?
Han drukna, og på én eller annen måte var jeg i stand til å gjenopplive ham.
-Nå er vi liksom forbundet. -Hva betyr det?
Vet ikke. Jeg kan ikke forklare det, men han trenger min hjelp.
Jeg trenger deres hjelp også.
Jeg er redd. For første gang i livet vil jeg ikke gjøre det alene.
Jeg vil ha familien ved min side.
Jeg er lei for det.
Vi har andre ting å prioritere nå.
Diego har rett.
For én gangs skyld.
Vi må ta opp kampen her og nå.
Ok.
Da ses vi når vi ses.
Så...
Ben er borte for alltid, er han ikke det?
Han ga sitt liv for mitt liv, og reddet samtidig verden.
Brifer.
Men sa han noe om...
...meg?
Jeg skulle fortelle deg at han var for redd for å gå inn i lyset.
Det var ikke du som fikk ham til å bli.
Jøss. Den lille drittstøvelen.
I alle år trodde jeg at det var min feil at han ikke brukte billetten til himmelen.
-Beklager, men du må gå ut. Jeg må... -Nei, du. Jeg blir med deg.
Kan jo ikke la deg møte det ukjente alene.
-Har du plass til to til? -Hva med Kommisjonen?
Vi kan jo gjøre noe bra før vi dør på grusomt vis.
-Fem, du må ikke... -Jeg vet det. Du skylder meg en tjeneste.
-Barna sitter i baksetet. -Ok.
Herregud.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Prøv dere på en tjukkasvits, så stikker jeg.
Er det det som forårsaker det kalde været?
Mye tyder på det.
-Sissy! -Trekk unna!
-Trekk unna, for faen! -Sissy!
Hva er i veien?
-Carl. -Hva har han gjort mot deg?
Han er...
Han er død.
Harlan kasta ham unna som ei filledukke, akkurat som du gjorde med politimennene.
-Hva har du gjort med sønnen min, Vanya? -Nei...
-Vi har ikke tid. -Hva skal du?
-Hjelpe sønnen din. -Hør her, Sissy. Jeg fant familien min.
Dette er søsknene mine.
Ma'am.
-Løy du for meg hele tida? -Selvsagt ikke.
Jeg visste ikke hvem jeg var. Men det gjør jeg nå.
Vi er ikke misfostrene de sier at vi er. Vi drepte ikke presidenten,
vi er ikke terrorister, og vi skal ikke skade noen.
Så...
...hvem er dere?
De eneste som kan hjelpe Harlan.
Harlan?
Harlan! Det er Vanya!
Jeg vet at du er kjemperedd, men jeg kan hjelpe deg.
Du må høre på meg, ok? Klarer du det?
Forsiktig.
Harlan?
Jeg vet ikke om du kan høre meg...
-Dere? -Hva?
Du trenger ikke å gjøre dette!
-Pokker. -Hvem er det?
Håndtereren og Diegos kjæreste.
-Lila. Ekskjæresten min. -Hva?
Det spiller ingen rolle. Begge ser sinte ut.
-Broren vår har den effekten. -Jeg finner ut hva de vil.
-Bli hos Vanya og gutten. -Jeg blir med deg. Kom igjen.
Harlan!
Jeg kan hjelpe deg!
-Jeg elsker den friske bygdelukta. Du òg? -Jeg får lyst til å spy.
Hva vil dere?
-Se dere lide. -Hva med meg?
-Du er ikke verd min vrede. -Så, så.
-Vi er her i embeds medfør. -Og hva er det?
Som Kommisjonens leder vil jeg eliminere kjeltringene
som står bak drapet på det tidligere styret.
Særlig. Vi drepte ikke styret.
Det stemmer faktisk ikke helt, Diego.
Du fortalte dem ikke det.
Fem, da.
-Hva tror du at de snakker om? -Jeg vet ikke.
Hvem av dem er kjæresten?
-Hva faen gjorde du, Fem? -Det jeg måtte, for å få familien tilbake.
Helt til noen gikk tilbake på avtalen vår.
Noen hadde ikke gått tilbake på den om noen møtte tidsfristen.
-Akk. -Du fikk meg til å mislykkes.
Det gjorde du selv, min venn.
Du og søsknene dine. Det er liksom gjennomgangstemaet i livet ditt, det?
Tenk at du drepte styret. Du aner ikke hvor ute å kjøre Kommisjonen er nå.
-Ute å kjøre? Hvem sier det? -Alle.
-Selv vaktmestrene mener det. -Det var ikke de eneste han drepte.
Hva snakker du om?
-Ikke spill dum, din prepubertale dritt. -Slutt. Poenget er at dere alle dør i dag.
Dere har dårlige odds, da. Det er sju av oss, og to av dere.
Ja, det har du rett i. La oss endre på det.
Å, herregud.
Hva gjør vi nå?
Vi har to valg. Kjempe og dø nå, eller flykte og dø senere.
-Vi er uansett døde og begravet. -Preferanser?
-Jeg vil gjerne puste litt til. -Greit.
Skal vi få dette overstått?
Løp!
Harlan! Hør på stemmen min. Jeg vet at du ikke vil skade noen.
Ja, Harlan. Hør på meg. Hør på stemmen min. Det går bra.
Alt blir bra igjen.
Det går bra med deg.
Harlan!
Ned!
Sissy! Går det bra med deg?
Ja! Men Harlan!
-Se til ham! -Hva skal du gjøre?
Få slutt på dette.
Vi klarer det ikke! Hva gjør du?
-Jeg tror at jeg må spy. -Vi har ikke tid!
-Hva nå? -Vi teleporterer inn i huset!
Ok.
-Hva? -Jeg er tom for energi. Jeg er for sliten.
Løp! Jeg dekker for deg.
-Diego, hva... -Løp!
Pokker.
Det er over.
Hvordan gjør de det?
Din tur, vennen.
Hva faen?
Det er ikke normalt.
Pokker.
Ta imot meg!
Å, herregud.
Bra jobba, kjære deg.
Si ifra når du har drept alle. Ok?
Ok, mamma.
Går det bra, Luther?
Jeg tror jeg svelget tunga.
Da hadde du ikke kunnet snakke, din store tufs.
Kom igjen. Opp på beina.
Hva faen skjedde?
-Hva var det? -Hun må ha omdirigert Vanyas energibølge.
-Ja, men hvordan? -Pass deg, Luther!
Fem!
Hva er du?
En som vil drepe broren din.
Det er forståelig. Diego kan være krevende.
Jeg mente Fem.
Han også. Men de er dessverre familie, så der har du fullstendig uflaks.
Hvordan er dette mulig?
Tro på deg selv, storegutt.
Luther!
Går det bra med deg? Hei!
Hepp!
Hei.
Vi har ikke møttes. Jeg heter Lila.
Så hyggelig å treffe deg.
Ja, i like måte.
Er det alt du har?
-Jeg hørte et rykte om... -...at du slutta å puste.
Nei! Allison!
Nei!
Du må stå imot. Kjemp imot, Allison.
Kjemp imot. Pust, Allison.
Pust. Pokker. Nei, Allison!
-Pust. -Leter du etter meg?
Pust, Allison.
Din lille dritt.
La oss danse.
Du kan kjempe imot. Pust.
Pust, Allison. Nei. Se på meg. Pust!
Pust, Allison.
Pust. Kom igjen. Kjemp imot det. Pust!
Kom igjen. Pust.
Pust, Allison. Kom igjen. Pust!
Går det bra med deg?
Ja.
Beklager. Jeg måtte gjøre det, fordi...
-Ok. -Hjelp, Allison!
Luther!
Pokker. Kom igjen.
-Forsiktig nå, ellers sliter du deg ut. -Hvordan klarer du det?
Alt du kan gjøre, kan jeg gjøre bedre.
Er det deg, Vanya?
-Hvem faen er du? -Jeg er den nye moren hans.
Praktfullt.
Og du svarer ikke.
Det liker jeg.
Hjelp!
Vanya! Hjelp!
Kom igjen!
Hei!
-Hva tok sånn tid? -Nå er vi her. Slutt å klage.
-Vi kan bare forlate deg. -Det han sa.
Må vi krangle om alt i familien?
Kom igjen!
-Er du ute? -Ja!
-Team null! Ustoppelige. -Greit.
-Har noen sett Fem? -Han er her et eller annet sted.
-Eksdama di kan teleportere, som Fem. -Hun rykta meg, så jeg ikke fikk puste.
Hun ødela halve gården med en sjokkbølge. Uoriginalt.
Kan hun alt vi kan, kan hun være en av oss.
Ja.
Nei.
-Nei, det er umulig. -Det er en rimelig slutning.
-Men vi er bare sju. -Kanskje det er flere av oss der ute.
Er vi overraska? Far fortalte oss aldri hele sannheten.
Men hun er ikke vår biologiske søster...
...ikke sant?
Om hun kan speile våre evner, kan hun matche alt vi gjør mot henne?
Ja, men bare én evne av gangen.
Er du sikker på det?
Harlan. Vennen min...
Jeg kan ta deg med til et sted der folk virkelig forstår deg
og lytter til deg, selv om du ikke sier noe.
Jeg forstår meg på sånne som deg.
Det føles vel ikke så bra?
Jeg kan utnytte potensialet ditt,
og sammen kan du og jeg gjøre helt fantastiske ting.
Spis dritt og dø.
Hva venter du på? La oss bli ferdig med det.
Nei.
Dette går ikke fort.
Du skal få lide for det du gjorde.
Jeg aner ikke hva du snakker om, frøken.
Ronnie og Anita Gill.
-Det ringer ingen bjelle. -Øst-London. 1993.
Du svinebandt dem og skjøt dem i hodet.
Blomsterhandlerne.
Nei!
-Var de foreldrene dine? -Nei! Vær så snill...
De hadde aldri gjort noe mot noen.
De fortjente ikke å dø sånn.
Du har rett, ok? Jeg drepte dem. Men jeg har drept mange i årenes løp.
Alt var bare en jobb. Ok? Det var aldri personlig.
Saklig.
Jeg har også drept. Det er alltid personlig.
Derfor passer du ikke som snikmorder.
-Vedder du livet? -Vil du klandre noen? Håndtereren.
-Hun forfalska drapsordren. -Jeg så den! A.J. Carmichael beordret det.
-Du gjorde det. -Hør på meg nå, Lila.
Håndtereren ga meg drapsordren. Hun ble med, noe hun aldri hadde gjort før.
Du jobber for Kommisjonen. Ledere er aldri med, men da var hun det.
-Spør deg selv hvorfor. -Slutt å forvirre meg.
Jeg skjønte aldri hva hun pønska på da, men...
...nå gir alt mening.
-Hva? -Hun brydde seg aldri om foreldrene dine.
Hun lette etter deg.
Hvorfor?
Fordi du er én av oss.
Håndtereren stjal deg, Lila.
Akkurat som vår far tok oss.
-Det er ikke det samme. -Nei. Han fikk ikke våre foreldre drept.
Hør på meg, Lila.
Du ble født den 1. oktober i 1989, samme dag som oss alle.
-Hold deg unna! -Stopp! Vent! Hei!
-Stopp, Lila. -Jeg stolte på deg.
Jeg skaffa deg jobb og presenterte deg for mamma,
-og så stakk du. -Jeg måtte redde verden!
Hun bruker deg, Lila. Håndtereren.
Du tar feil. Hun oppdro meg.
-Hun er glad i meg. -Vet du hva?
Kjærlighet skal ikke gjøre så vondt.
-Jeg prøvde. -Han har rett. Vi må drepe henne.
Stopp, Fem.
Jeg tar meg av det.
Du, Lila. Sannheten?
Hun er farlig.
Og du er redd for hva hun vil gjøre med all makten hun har fått.
Derfor dro du meg med til Kommisjonen.
Jeg vet hvordan det er å være glad i farlige folk.
Forskjellen er...
-...at de er glade i meg også. -Hold kjeft.
Det eneste hun er glad i, er makt.
Så fort hun ikke kan bruke deg,
vender hun seg mot deg, og det vet jeg at du vet innerst inne.
Du kjenner meg ikke, Diego.
Gjør jeg ikke det?
Jeg vet at vi kan være familien din...
...om du bare lar oss være det.
Diego. Nei...
-Det Fem sa er sant, er det ikke? -Vennen.
Jeg må vite at vi kommer oss videre nå.
Og blir en lykkelig familie igjen.
De er min egentlige familie.
Er du glad i meg, egentlig?
Så bra. Du lever ennå.
Så heldig du er, da.
Du fikk se hvordan dette gikk.
Dette må ikke være slutten. Bruk mine evner til tidsreiser.
Du er geniet som sa at vi skulle hoppe, som satte oss fast her.
Kanskje du vil mer enn du evner.
Begynn i det små. Sekunder, ikke årtier.
Jeg vet at vi kan være familien din...
...om du bare lar oss være det.
Det Fem sa er sant, er det ikke?
Svar meg. Er det sant?
Vel...
-Kofferten! -Nei!
Nå er det nok.
Ikke mer.
Jeg tok henne nesten, hvorfor stoppa du meg?
Fordi jeg elsker henne.
Hvem i helvete var han?
-Vanya! Hjelp! -Harlan.
Sissy?
Harlan! Uansett hva jeg ga deg, så kan jeg ta det tilbake. Ok?
Vi må stanse dette.
Å, vennen min.
Fy fabian.
Jeg burde tatt med parkasen min.
Ja.
-Jøss. Unnskyld meg. -Ja.
Se hvor du går.
Herb. Dot.
-Hei. -Hei.
Hva skjer, Herbie?
Hei. Kompis.
-Går det bra? -Godt å se dere.
Jeg kan ikke tro det.
Er hun...?
-Virkelig død denne gangen? -Å ja.
Hva skjer i Kommisjonen, nå som Håndtereren er borte?
-Bare si det. -Vel... Vi må velge et nytt styre.
Men fram til det, er det jeg...
...som er valgt til fungerende styreleder
Så kult. Gratulerer, Herbie. Det er stort.
Jeg er så nervøs.
-Du klarer deg fint. -Takk.
-Vi trenger en tjeneste. -Jeg gjør hva som helst.
En koffert, så vi kommer oss tilbake dit vi hører hjemme.
Velg og vrak.
Sissy?
Vi må pakke for Harlan.
Jo raskere vi drar, jo tryggere er det for alle.
Så finner vi veien videre når vi er der.
Vi kan ikke bli med deg.
Hvorfor ikke?
Til framtida?
Det er helt vilt, Vanya. Hvordan ser det ut der, liksom?
Vi kan bli en familie.
Bare oss tre.
-Vi kan få et liv sammen. -Hva med Harlan?
Hva om noe skjer med ham? Og hva om vi blir adskilt?
Jeg kan ikke risikere å miste ham.
-Hva om de skylder på deg for Carl... -Vanya...
Jeg så deg.
Utenfor låven.
Jeg så deg... sveve.
Er du redd for meg nå? Er det dét det er?
Nei.
Redd på dine vegne.
Fortell meg at vi får et normalt liv der.
At ingen kommer etter oss fordi jeg er med deg, som jeg var i dag.
Det kan jeg ikke.
Jeg hadde gjort hva som helst for deg. For å beskytte deg.
Men Harlan har vært gjennom nok. Jeg kan ikke utsette ham for mer fare.
Det kan jeg ikke.
Du har gitt meg
den største gaven man kan få i livet.
Du fikk meg til å føle meg levende for første gang i livet.
Du hjalp meg med å finne håpet igjen.
Det er helt vidunderlig.
Hvor skal du dra?
Jeg er ikke sikker.
Jeg har... en venn i California.
Dra dit...
...og lev et vakkert og vidunderlig liv.
Finner du noen gang en trygg vei tilbake til meg, så ta den. Hører du det?
...smellet fra snikmorderens kule.
En hel nasjon er i sorg, og det er også verden.
Mannen som ble den 35. presidenten for mindre enn tre år siden, er død.
Han ledet djervt landet gjennom den kalde krigens lunefulle farvann.
Han hadde en sterk trang til å støtte demokratiet i verden,
og for det ble han hyllet så mye at det nesten mangler sidestykke...
Ray. Vi skulle ha visst at jeg fant en måte å få siste ordet på.
Den gode nyheten er
at vi klarte det. Verden er trygg igjen.
Men presidenten er død.
Og jeg er over alle hauger.
Jeg skulle ønske at jeg kunne være hos deg nå, i armene dine.
Jeg hører ikke hjemme i 1963,
men tida her har forandra meg.
Den har forandra oss alle.
Jeg skulle ønske at jeg kunne si at alt ble enklere fra nå av,
men det blir det ikke.
Det kommer til å bli verre...
Kom igjen, soldat. Gå inn i bussen.
...før det blir bedre.
Du må holde ut.
Hei, reisekamerat. Trenger du skyss?
Bevar troen.
Tro på at gode ting kommer til å skje.
For kampen for en bedre verden tar aldri slutt.
...med tøffe trusler som viste styrke, slik at Khrusjtsjov trakk seg ut av Cuba
og myket opp linja mot Berlin. Han brakte ung vigør til Det hvite hus...
Vi må alle ta våre valg.
Og vi må leve med følgene det får...
...før vi finner riktig vei hjem.
-Er alle klare? -La oss gjøre det. Ja.
-Ok. -Greit.
-Vent!
Femti dollar om vi etterlater ham her.
Gode Gud!
Hvilken dag er det?
Den 2. april 2019.
-Dagen etter apokalypsen. -Vi stanset den.
-Er det over? -Klarte vi faktisk å lykkes med noe?
Det er utrolig!
Ja!
Vet ikke med dere, men jeg trenger en drink. Flere, faktisk.
Jeg er med.
-Jeg finner Claire. -Én drink, da.
Nei...
Hvorfor er det et maleri av Ben over peishylla?
Jeg visste at dere ville komme til slutt.
Far.
Du lever.
-Hvorfor skulle jeg ikke det? -Nei.
Du har rett. Jeg er bare glad for at vi er hjemme, og... samlet igjen.
-Dette er ikke hjemmet deres. -Hva snakker du om?
-Dette er Umbrella Academy. -Feil igjen.
Dette er Sparrow Academy.
Hvem er disse rasshølene, far?
Pokker.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen