EN NETFLIX-SERIE
Toppen, du igen…
Vad förskaffar mig den äran den här gången?
Så du pratar inte? Då kan du höra på.
Jag är inte upplagd för dina gåtor och allegorier
och sjuka små sällskapslekar.
Kan jag bara få ta det lugnt en stund och jobba på brännan?
Du sa att jag var blek.
Okej, men kan du åtminstone säga åt vilket håll jag ska?
Vad är det här för snuffrulle?
Du…
Håll ut, lilla jag?
Pappa.
Experiment nummer 73,
livsfunktioner har upphört efter 12 timmar och 22 minuter.
Startar om tidtagaruret för återupplivning.
Så där ja, det var bättre.
Tonårsklaus!
Klaus, Klaus, Klaus!
I natt skålar vi för barndomstrauman!
Nej!
Det här är så häftigt.
Snabba på, Stan. Jag har andra bufflar att flå…
Jävlar.
Det var alltså inte nära döden-upplevelser.
Det var riktiga döden-upplevelser.
-Vad gjorde du med våra mammor? -Jag behöver mina band.
Jag pratar med dig!
Nej!
Inte förrän du har sagt som det är!
-Jag kan slita dig i atomer. -Försök.
Varför?
-Det var en olyckshändelse. -27 döda kvinnor är ingen olyckshändelse!
-Mamma sa att du… -Blanda inte in Sissy.
Hon lovade att du skulle komma tillbaka och ställa allt till rätta.
Så jag väntade i åratal.
Men du kom aldrig.
Och när hon dog…
…så kände jag dig igen, härinne.
Jag försökte nå dig.
Men det var inte du.
Det var våra mammor.
Du kom i förbindelse med dem.
De var livrädda för nåt som växte inom dem.
Jag kände deras lidande.
Deras skrik var som en storm i mitt huvud som slet sönder mig.
Jag försökte bryta förbindelsen.
Det gick inte. Det var för sent.
Jag tryckte emot.
Sen dess har jag hållit mig gömd,
för säkerhets skull, tills nu.
Det är ingen fara, älskling. Jag är här.
Det är ingen fara. Allt är bra.
Jag har dig. Du har fortfarande din röst.
Andas för mig, älskling. Så ja.
Andas.
Det har hänt att jag har tänkt
Att jag inte klarar länge till
Men jag tror att jag orkar fortsätta nu
Jag har väntat
Väntat länge
Men säg mig det jag vet
-Förändringen kommer. -Ja, älskling. Förändringen kommer.
Jag är inte dum, Viktor.
Jag har alltid vetat att livet skulle bli svårt, men inte så här.
Jag skulle aldrig nånsin göra nån illa. Det är inte jag, det är…
Det är jag.
Det är liksom min grej.
Jag har gjort många människor illa med min förmåga.
Jag är hemskt ledsen för att du skulle bli en av dem.
-Din familj måste få veta vad jag gjorde. -Nej.
Det du gjorde fick större konsekvenser. Människor som jag älskar for illa.
Så vi måste vara försiktiga med hur vi berättar det.
Konsekvenser? Som vad?
De gav oss liken. Vi fick det vi ville. Vad ska vi med gubben till?
"Liken"? Du menar Jayme och Alphonso, våra syskon. Har du glömt dem?
Nej. Du vet vad jag menade.
Vi måste straffa mördaren.
-Hämnden kan vänta. -Tills när?
Tills vi har tagit itu med saken i källaren.
Den blir starkare för varje dag. Människor försvinner i hela världen.
Vi måste samarbeta med Umbrellas.
Våra syskons mördare kom utifrån. Han är varken Sparrow eller Umbrella.
Han måste tas itu med innan familjerna kan förenas.
Och om de vägrar, hur ska vi då rädda världen?
Hej. Har du sett Allison?
-Vad har hänt? -Det ser värre ut än det är.
-Det ser illa ut. Var det Harlan? -Vi blev osams, bara.
-Om vad? -Det är oviktigt.
Jag har kollat av området. Allt är lugnt. Vi får dela in oss i skift.
-Vad har du råkat ut för? Harlan? -Va?
Sparrows har rätt. Han är farlig.
Bara för att jag gjorde honom farlig.
Det här är mitt problem. Tack för engagemanget, men jag löser det.
-Vad händer? -Herregud, var han på dig också?
Hur mår du?
-Toppen, och du? -Prima.
-Jävlar. -Bort!
-Var har ni varit? -Jag har sett min dödlighet i vitögat.
Hade du portföljen? Vi har letat efter den.
Då kan ni sluta leta. Det är den sista på jorden. Eller var den sista.
Ja, den är paj.
Jävlar…
Du är glad att se mig. Vad är det som är fel?
Det finns mindre tid för långsinthet än vad jag hade tänkt mig.
Du är förlåten.
Var är Stan?
-Kom hit ett ögonblick. -Ja?
Var du och Allison i slagsmål i natt?
Ja, för fan.
Vi sparkade röv i går.
-Vad har hänt med den här familjen? -Ingen aning, men det är grymt.
Jag har aldrig sett henne som i går. Hon var brutal.
Det är lugnt.
Hon behövde lätta på trycket, så jag hjälpte till.
-Hon mår bra. -Ja, uppenbarligen…
Nog med prat, pladdermostrar. Jag kallar till familjemöte.
Det inbegriper dig.
Var är Klaus?
Jag kommer strax.
Lämna mig inte med…
Diego? Där försvann en till.
Sjung ut, Fem.
Eftersom du ber så snällt, syster min,
så har vår lilla paradox lockat fram Kugelblitzen.
Vad fan är en Kugelblitz?
Stan!
Stanley!
Vad är det här? Syra?
Du sa att jag skulle röja upp efter mig själv.
Jag vill tacka dig för att ha lärt mig en så viktig läxa om personligt ansvar.
Det där går jag inte på. Vad händer?
Du är blodig.
Berätta nu.
Du… Jag är din pappa.
Okej, men lova att inte bli arg.
Vad har du gjort?
Inget.
Ljug inte för mig. Det där är min bror.
Berätta vad du gjorde.
Vi larvade oss bara. Allt var lugnt.
Tills vapnet small av.
BLEKMEDEL - FLUORVÄTESYRA
Så du tänkte fräta sönder liket?!
Jag visste inte vad jag skulle göra!
Du skulle hata mig och jag skulle hamna i fängelse,
bli medlem i ett gäng för att få beskydd och sättas i gropen.
Du… Jag hatar dig inte.
Men det är ofattbart.
Alla dumheter Klaus har hittat på…
Jag trodde att han kunde överleva allt, men nu är han död.
Jag är verkligen ledsen.
Jag också.
Hjälp mig nu att rulla in din farbror i mattan.
Dig känner jag igen.
Klart du gör. Jag är ju din mamma.
Så klart.
-Är det där menudo? -Ja.
Härligt!
Hur kan du vara min mamma om du dog innan jag föddes?
Hur har du kunnat dö 56 gånger och fortsatt leva?
-Jag visste inte att jag gjorde det. -Vad trodde du själv att du gjorde?
Jag trodde att jag var som en sån där bedårande figur i tecknade filmer.
Om du slår mig i skallen med en hammare ser jag tecknade fåglar,
och sen reser jag mig igen.
Vad är tecknad film?
Allvarligt? Åh, du är så amish…!
Jag skojar.
Vi har alla kanaler här.
Men jag tittar mest på dig.
Det snuskiga också?
Jag har sett att du sörjer mig, men det behövs inte.
Jag har frid.
-Frid är överskattat. -Och kaos är utmattande.
Bara för amatörer. Jag är proffs, mamma.
Berätta vem det var som dödade dig.
Det är inte hämnd du söker, du söker efter ett syfte.
Och det kan jag inte ge dig. Det kan ingen.
Är du säker på det? Jag är ny på mammagrejen,
men är det inte meningen att du ska hjälpa mig, din son?
-Vad är så roligt? -Du.
All tid och energi du lägger ner på att fly från just det som du söker.
Inte konstigt att du inte ser det du har haft framför dig hela tiden.
Den här Kugelblitzen är alltså…
…slutet på allt.
Varenda sten, stjärna och atom sugs in i ett strålande svart hål.
Materia kollapsar slumpartat i varje ögonblick, överallt, tills allt är borta.
-Jag vill inte säga "vad var det jag sa". -Det vill du visst.
Det är imponerande.
Era morsors mördare hatade er så mycket att det var värt undergången.
Det vet vi inte.
Ursprunget är oviktigt. Vi måste bara spöa den.
Jaså, hur då? Ska du och Diego slå den mitt i Kugeln?
Bäst vore att resa tillbaka i tiden, eliminera paradoxen,
göra slut på det som dödade våra mammor
och hejda Kugelblitzen innan den uppstår, men portföljen är kaputt.
Kan inte du bara hoppa oss härifrån?
Sist jag försökte blev vi fångar i tiden. Vill du riskera det igen?
Vad är plan B?
Kan vi inte bara bränna bevisen?
Med hjälp av mr Burns här…
Ge hit den, din lilla pyroman. Vi bränner inget.
Vi ska prata med familjen, tillsammans.
De kommer att förstå att det var en olyckshändelse.
Vad som än händer så skyddar jag dig, okej?
-Tú eres mi sangre. -Jag kan fortfarande inte spanska.
Jag accepterar dina brister.
Nu…
Jag har den. Håll dörren.
-Nej… -Gå dit och vänta.
Det är en…lek.
-Vad heter den? -Mannen i mattan.
Jag hoppas ni vinner.
Håll dörren.
Klaus hade rätt.
Jag älskar det här stället.
Okej…
-Ta huvudet. -Ja.
-Vad tung han är. -Tryck på knappen.
-Bottenvåningen. -Okej.
Herregud!
-Du sa att han var död, puta! -Det var han! Kan du spanska nu?
Kan vi skruva ner volymen en liten gnutta?
Himmelsbaksmälla är inte att leka med.
Du skrämde skiten ur mig, Klaus! Jag trodde att du var död.
Ja…
Jag med.
Ta det lugnt.
Du var död för tre minuter sen. Alltså död, så…
Nu är jag tillbaka.
Det är visst nåt jag kan. Vem kunde ana det?
Och kolla…
Det läker redan.
Om vi halshugger dig, växer det ut två huvuden då?
Stan.
Gör det det?
-Ge hit. -Vad har hänt med dig?
Harpun i bröstet, bara. Inget allvarligt.
Vad har vi missat?
Universum går under och alla ska dö.
Varför ställer ni mig inför min Gud?
-Ge mig ditt högra öga. -Vad gör du?
Om vi ska besegra den måste vi förstå oss på den.
Vi ska se efter vad som finns på andra sidan.
Håll i henne, Fei!
Vad fan var det?
En Kugelvåg.
-De blir värre. -Hur lång tid har vi kvar?
-Med den här eskaleringstakten… -Hur lång tid, Fem?
Fyra, fem dagar innan hela existensen är utplånad.
Kom igen, Ben!
-Det fungerar inte! -Håll i, Fei!
Gud har en miljon ögon,
som alla faller in i sig själva.
Vad fan ska det betyda?
Svarta hål? Säger du det?
-Är jag omgiven av idioter? -Han kanske har rätt.
Det Grace beskriver är kanske ett svart hål som kollapsar i sig självt.
Visst.
Gud är vred på oss.
Det är bortkastad tid. Det här är större än vi. Vi behöver hjälp.
Harlan först. Sen kan vi döda vad nu det här är för nåt.
-De borde ha fått Harlan. -Luther.
Vad är det med Harlan?
Sparrows sa att om de fick honom kunde vi sluta fred
och samarbeta för att rädda världen, men annars…
Vi försökte sluta fred.
Men styvsyskonen från helvetet tog dig till fånga och försökte döda oss.
Vi kan inte lita på dem.
Att samarbeta vore som att hälla bensin på en bomb för att desarmera den.
Stubinen brinner bara fortare.
Behöver vi inte det stora, stygga eldklotet i deras källare, då?
Vet du var Kugelblitzen finns?
Ja, jag såg den när jag hälsade på pappa.
Den ligger i förrådet där mamma hade sina väskor.
-Varför sa du inte det? -Jag sa det till dig!
Du säger dumheter hela tiden!
Den dök upp på samma ställe som vi.
-Hur vet jag vad som är viktiga dumheter? -Jag drar i spakar i din hjärna…
-Tycker du inte att Kugelblitzen är… -Din bror är en idiot.
Hördu.
Varför skyddar du honom? Det är som Peabody på nytt.
-Harlan är inte som Leonard. -Han har uppenbarligen en hållhake på dig.
-Sluta täcka upp. -Täcka upp vadå?
Vad händer?
-Han ville inget illa. -När han gjorde det där?
-Var det Harlan? -Jag ska döda honom.
Jag vet hur det verkar, men Harlan ville inte det här.
Om vi inte åkt till 1963, om jag inte räddat honom…
Han dödade Jayme och Alphonso, inte du. Han är orsaken till det här, och vägen ut.
Luther har rätt.
Om vi ska ha en chans att överleva det här behöver vi komma åt Kugelblitzen.
De är bara fyra. Vi kan övermanna dem.
Och riskera att förlora nån av oss? Harlan är betydelselös.
Du sa en gång att ingen är betydelselös.
De skulle döda honom.
Än sen?
Det handlar om en människa för att rädda miljarder liv.
-Är det ens nåt att diskutera? -Du har ingen rösträtt, lillbritten.
Lila lever i samma universum som vi. Dessutom tillhör hon typ familjen nu.
Tack, vännen.
Jag skiter i Sparrows, men jag tänker inte låta läskiga farfar ta kål på dig.
För fem dagar sen var han ett litet barn.
Och nu ska jag sätta mig till doms över huruvida han ska leva?
Vi måste prioritera etiskt, Viktor. Vi kan inte rädda alla.
Minsta uppoffring vinner.
Du har alltid velat vara en i gänget.
Det är så här det är.
Att rädda världen innebär att fatta svåra beslut.
Jag hatar det här.
Jag vet.
Jag hämtar honom.
Nej, vänta.
Låt mig göra det.
Han litar på mig.
Jag kan få honom att följa med utan bråk.
Vad lyssnar du på?
Vinden.
Ljudet av vinden i ett majsfält.
En traktor en kilometer bort, och hästar.
Huvudsakligen mustanger. En palomino.
Det låter som…
Hemma.
-Ja. -Ja, jag minns det.
Vad tror du hade hänt om jag hade stannat?
Vi hade blivit lyckliga.
Eller så hade jag ändå förstört allt för henne.
Jag kände dig som pojke, Harlan. Du förstörde ingenting.
Varför offrar du mig då?
Jag känner det.
-Jag kan inte dölja nåt för dig. -Det är vår förbannelse.
Förlåt att jag inte kunde fixa det.
-Jag försökte. -Men vi har inte försökt tillsammans.
Det kan nog bli rätt den här gången.
Det finns fortfarande tid.
Du har utegångsförbud, åtminstone till världens undergång.
Du hade tur. Vet du hur många ungar som önskar att deras döda farbror ska vakna?
-Knäppt sagt. -Du hjälper inte till.
Jag får inte loss den.
-Tillsammans på tre. -Okej.
Ett, två, tre.
-Som ny igen. -Okej.
Nu lägger du tillbaka det där där du hämtade det.
Och nästa gång du stjäl får det lov att vara nåt av värde.
Visst.
Vi måste ha högre förväntningar.
-Här. -Jag kommer att tappa dem.
Det är ditt problem.
-Kom igen. På med den. -Lägg av.
Glöm inte den stora.
Det räcker, pojkar.
Stan! Öronmedicinen är där nere. Glöm inte att ta den.
Okej.
Du är inte lika kass som pappa som jag trodde.
Han börjar nog gilla mig.
Det gäller mest att visa lite…
Vad var det där?
Jag tänder på sexig farsa-grejen. Och världen ska ju gå under.
Jag trodde att du hade gått vidare till en massa andra män.
Än sen?
Jag kräver uppvaktning.
-Du kräver uppvaktning. -Ja, blommor, dyrt vin…
Eller så hittar jag en annan knullbar farsa.
-Här är jag farsan. -Ja, det är du.
Hej.
Jo…
Borde jag vara orolig för dig?
För mig?
-Jag mår bättre än nånsin. Fråga Diego. -Ja…
Det är just att du umgås med Diego som signalerar att nåt är fel.
Jag känner dig, Allison.
Jag märker när du drunknar.
Det håller på att hända igen.
-Allt tar slut. -Det löser vi.
Ja…
Eller inte.
Eller så gör vi det, men det spelar ingen roll,
för den nya tidslinjen blir bara ännu värre för mig.
Jag kan inte fortsätta så här.
Jag klarar inte av att förlora fler. Det är orättvist.
Du.
Kom hit.
Jag trodde att du…
-Nej. Alltså förut, men jag kan inte… -Herregud.
Jag kan inte.
Det är ingen fara.
Jag ska träffa Sloane, så jag ska…
Jag ska gå.
Oj…
Du kan inte mena allvar.
Dumpar du mig för nån kopia som du har känt i fem minuter?
Vad vill du ha av mig?
Svara ärligt. Om du hade Ray och Claire, skulle du ens vara här?
Men jag har inte dem!
Nej, men du kan inte använda mig som förströelse.
Jag kan om jag vill.
Det var inte roligt.
Jag hörde ryktas att du stannar här.
Allison…
Jag är färdig med att låta andra avgöra vad jag ska tolerera att förlora.
Snälla Allison, gör inte så här.
Jag hörde ryktas att du vill ha mig.
Sluta.
Snälla, sluta.
Sluta!
Viktor?
-Är allt bra? -Jag mår bra.
-Smusslar du ut honom? -Jag måste.
Familjen har röstat för att ge honom till Sparrows.
Det finns fortfarande en chans.
Jag kan rädda honom, ta tillbaka hans krafter och få ut honom ur stan.
Och sen?
Sen kan jag fokusera på Sparrows och Kugel-grejen.
-Det är en usel idé. -Jag är skyldig honom det.
Tänk om vi fixar Kugeln, men jag inte klarar mig.
Ska han alltid vara sån här då?
Snälla Allison.
Du har inte sett oss.
Jag tar honom i säkerhet, men du måste berätta för dem, Viktor.
Du behöver inte göra det.
Du skulle väl göra det för mig?
Du får följa med Allison, Harlan.
Du, då?
Jag kommer så fort jag kan. Jag lovar.
Gå nu.
Hej.
Det är dags.
Var är Harlan?
-Borta. -Du släppte iväg honom.
Harlans död skulle inte sätta stopp för Kugelblitzen.
Det blir bara ännu en tragedi.
Vi kan komma på… Jag kommer på ett annat sätt.
Gratulerar, Viktor.
Du har lyckats förstöra allt.
Igen.
Jag trodde att du var smartare.
Men då så…
Det gick ju bra!
-Här. -Tack.
Jag såg mitt framtida jag dö.
Nästan precis samma sak hände mig, fast jag dog inte…
Han sa åt mig att inte rädda världen. Sen dog han.
-Vad kan han ha menat? -Borde inte du veta det?
Borde inte du veta om dina… Okej.
-Upp i röven. -Salut.
Jag har ägnat hela mitt liv åt att förhindra apokalypsen.
Apokalypser.
Och han säger till mig att det är, vadå? Meningslöst?
Jag vet ingenting om…
Han kanske menar att jag inte ska bli han, men…
Du blev riktigt skärrad av det där, va?
Jag har lurat tiden så många gånger att jag nog trodde att jag kunde lura döden.
Men tydligen ska jag dö som en enarmad mardröm
i ett byråkratiskt helvete som jag själv har skapat.
Spoilervarning…
För att inte tala om den smaklösa tatueringen.
Är det din hud?
Jag tänker fan inte dö med en billig gubbtatuering.
Om du inte vill bli som han är det väl bara att göra nåt helt annat?
Som att flytta norrut och bli alpackabonde.
Det skulle jag kunna göra. Tidslinjen är formbar, det har vi bevisat.
Jag kan försöka bryta mönstret, men…
Håll armar och lemmar borta från vassa föremål.
-Och gå inte med i Mothers of Agony. -Va?
Tatueringen är motorcykelgänget Mothers of Agonys symbol.
Känner du till dem?
På förrförra tidslinjen var de, hur ska jag säga?
Mina farmacistas.
Det här är bra.
-För, du vet… -Tack, Klaus.
Bra samtal.
På dem, bara.
-Hej. -Hej.
Får jag komma in?
Alltid.
Vad gör du här, raring?
Har du gått vilse?
ENDAST MEDLEMMAR
Jag har letat efter dig.
Undertexter: Karl Hårding