NETFLIX-SARJA
Vaikka jokin asia on aivan silmienne edessä,
se ei välttämättä ole tavoitettavissanne.
Tiellä on aina esteitä.
Toisinaan este on vastustaja.
Toisinaan este olette te itse.
Ottelu alkakoon.
Luovutatko vai pökerrytkö? Valitse itse.
Omapa on henkesi.
Ben, riittää. Päästä irti.
Jayme, luovuta jo.
Tosielämässä ei voi luovuttaa, lapset.
Riittää. -Ei.
Jayme kertoo, kun hänelle riittää.
Revi siitä, kalmaripoju.
Bravo.
Muistakaa, ettei ihminen voi tietää, mihin todella pystyy,
ennen kuin katsoo kuolemaa suoraan silmiin.
Tehtäväni on varmistaa, ettei sellaista tilannetta tule.
Näköjään yliarvioit itsesi.
Poistukaa, lapset.
Mennään.
He eivät ole valmiita. -Ei kukaan koskaan ole.
Suunnittelet itsemurhatehtävää.
Olet kiintynyt lapsiin liikaa ja kadottanut objektiivisuutesi.
Sinä taas olet kadottanut inhimillisyytesi.
Minkä inhimillisyyden?
En anna sinun satuttaa heitä. -Vai anna?
Unohdat asemasi.
Lapset ovat minun ja tottelevat minua kaikessa.
Jos et hyväksy sitä, suosittelen työnantajan vaihtamista.
Voin poistua aamuun mennessä. -Miksi odottaa? Poistu tunnin sisällä.
En tatuoi lapsia.
En tullutkaan pyytämään sitä.
Meillä kahdella on yhteinen ystävä: Sir Reginald Hargreeves.
Mitä hän tahtookin, en ole kiinnostunut.
Et taida ymmärtää. Olen hänen lapsensa toiselta aikalinjalta.
Toiselta aikalinjaltako?
Uskomatonta kyllä, sinä ja minä olemme tavanneet.
Vuonna 1963 käytit vaippoja ja olit manikyyrin tarpeessa.
Et ehkä muista, mutta arpeni todistaa sen.
Jos tuo olisi totta, olisit yli kuusissakymmenissä.
Suo anteeksi. Päiväni on ollut pitkä.
Kuuntele, Pogo.
Mene kotiin äitisi luokse, pikkumies. -Tai muuten?
Voi paska.
Lainaa pyörääsi. Hätätilanne. -Miksi se minua kiinnostaisi?
Anna pyörä tai saat katua.
Selvä.
Mitä kuuntelet?
Harlan.
Mitä kuuntelet kuulokkeillasi?
Sinua.
Kaikki värähtelevät omalla taajuudellaan.
Se on kuin sormenjälki.
Niinkö?
Miltä kuulostan?
Väärältä.
Olet epämiellyttävää seuraa.
Tuletteko toimeen? -Olemme ihan bestiksiä.
Miten muut reagoivat tähän? -Taisin joutua epäsuosioon.
Oletko kunnossa?
Puhelias tyyppi.
Miten jakselet? -Ihan hyvin.
Tilanne alkaa olla vakava.
Maailmankaikkeus romahtaa pian.
Selvä. Miten toimimme?
Harlan auttaa minua voimiensa poistamisessa.
Ja jos epäonnistutte?
Tuen sinua vain tiettyyn pisteeseen asti.
Meidän on kohdattava Kugelblitz. -Tiedän.
Saat aikaa iltaan asti. Sitten pakotan sinut takaisin voimillani.
Sovittu. Vannon sisarusvalan.
Olen tosissani. Älä vedätä, pikkuinen.
Tehdään tämä.
Stan?
Stanley?
Herätys!
En löydä Stania.
Huudatko aina aamuisin? -Vain kun olen huolissani.
Kyllä hän täällä jossain on. -Selvä.
Ei kai Kugelblitz voisi pyyhkäistä häntä pois?
Hitto.
Hyvä. Muistit pähkinävoin.
Asiaa.
Nähtiinkö sinua? -Ei, muttemme voi piileskellä ikuisesti.
Hotellille en voi palata. -Mikset?
En tiedä.
Tuo taitaa olla stressisyömistä. -Eikä.
No niin. Missä oikeasti mennään?
Riitelin sisarukseni kanssa. -Kenen heistä?
Muutamankin.
Selvä.
Sanoin taannoin, että minulla on vain perheeni.
Niin. -Mahtaako minulla olla sitäkään?
Tosi kurjaa. -Ei se mitään.
En jaksaisi aina kamppailla.
Meitä yhdistävät lähinnä lapsuuden traumat.
En tiedä, riittääkö se enää yhdistämään meitä. Tiedätkö?
Itse asiassa tiedän.
Niin.
On kuitenkin yksi juttu, josta olen tuhatprosenttisen varma.
Matikka ei ole vahvuutesi, mutta lähdetään tuosta.
Voi paska.
Moi. -Ben haluaa jutella.
Tulen alas hetken päästä. -Ei sinun kanssasi.
Vaan hänen. -Ai, terve. Miten menee?
Mistä tiesit? -Huoneemme ovat vierekkäin.
Sänkysi narisee. Valvoin koko yön.
Minähän sanoin.
Stan. -Stanley!
Jessus.
Kuvottavaa.
Löysin jotain. -Mitä?
Voi pojat. Aika aavemaista.
Stanin onnensytkäri. -Menikö hän tuonne?
Totta kai. Ei normaali 12-vuotias voi vastustaa mysteeritunnelia.
Stan!
Tuletko?
Sinä ensin. -Sopii. Nauti näkymistä.
Jos Stania ei löydy, vedän pultit.
Oli oma ideasi lähteä tänne.
Kiersimmekö kehää?
Oliko tuo äsken tuossa? -Ei. Muistan aina perät.
Katso tuota taulua.
Mitä tämä on?
En tiedä, mutta tuossa oli naisen muotokuva.
Patukat ovat eri merkkiä.
En puhu tällaisia kevyesti, mutta minua karmii.
Haluaisin puhua aaveista…
Mistä aloitamme? -En tiedä.
Vaikka siitä, mitä teit ladossa vuonna 1963.
Se ei auttanut. -En ole enää lapsi.
Voin auttaa. -Miten?
Minä näytän.
Kuuletko?
Kuulen tuulen. -Ääni on syvempi, tuulen alla.
Kaikilla elollisilla on omat ääniaaltonsa.
En kuule niitä. -Keskity. Haluan, että kuulet.
Se sattuu.
Rentoudu. Päästä se sisään.
Viktor?
Harlan, lopeta. -Kestän kyllä.
Harlan, nyt riittää.
Kuulin huhun, että lopetit.
Sinun pitää kuunnella kovemmin.
Minä kuulen sen.
Keskity siihen. Anna sen virrata lävitsesi.
Harlan!
Lopeta, tuo on liikaa!
Miten hitossa tein tuon?
Toimit väärin. Edistyimme.
Vai edistyitte? Viktor olisi kuollut.
Lupasit, että saamme yrittää iltaan asti.
Ei. Tässä on jotain mätää.
Miksi vaarannat henkesi?
Voit kertoa minulle mitä vain.
Voit kyllä poistua.
Ei minulla ole muuta paikkaa.
Mutten aio seisoa tässä katsomassa, kun tapat itsesi.
No niin.
Olen valmis.
Kauanko tässä kestää? -Onko sinulla menoa?
Ei, mutten kuulu tänne.
Ben ja Fei voivat pompata sohvan takaa ja murhata minut.
En ikinä sallisi sitä. -Selvä.
Poistuisitko?
Muista olla mukava.
Anteeksi, että livahdin tänne. Älä syytä Sloanea.
Mitä peliä pelaat? -Yatzy on suosikkini.
Vanha Ben olisi nauranut tuolle.
Selvä, jätti.
Kakista ulos. Mikä Ben-fetissi perheelläsi on?
Hän… Tai siis sinä -
olit paras meistä.
Kuolit liian nuorena.
Jenniferin tapaus… -Mikä?
Sama se, mutta tiimi ei toipunut menetyksestäsi.
Siksi nautin joka hetkestä minkä tahansa Ben-version seurassa.
En ole hän, senkin ääliö. -Tiedän.
Ben välitti ihmisistä.
Hän oli epäitsekäs ja kiltti. -Ja hauskakin.
Ehkä sinussa on sittenkin ripaus häntä. -Ei muuten ole.
Geneettisesti olette sama henkilö. Kasvuympäristö on eri.
Alammeko nyt kinastella geenien ja kasvuympäristön vaikutuksesta?
Voit kiistää kaiken, mutta Ben on syvällä sisimmässäsi.
Selvä.
Minulla oli jo yksi komenteleva lihaskimppuveli.
En tarvitse toista, mutta ryhmä saattaa tarvita.
Grace.
Äiti, oletko kunnossa? -Totta kai. Miksi kysyt?
Avaa se.
En voi ottaa tätä. -Voi taivas.
Oletko tosissasi?
Haluan hänet mieluummin puolellemme kuin meitä vastaan.
Etkö sovita sitä? Marcus oli kokoasi.
Mistä kiikastaa? -Tämä on kunnia.
Ihan oikeasti.
En silti kuulu teihin. -Etkö?
Viivy niin kauan kuin tahdot.
Mitä hittoa tuo oli?
Senhän sinä haluaisit tietää.
Voinko auttaa?
Haluan puhua Pogolle. -Ei täällä ole sen nimistä.
Selvä.
Häivy täältä, tai ilmoitan koululle, että lintsaat.
Ei hätää, Tammy. Päästä poika sisään.
Olet joko tyhmä tai epätoivoinen.
Kumpaa? -Sano sinä.
Näyttää tutulta, mutten ole tehnyt tuollaista.
Et vielä. Leikkasin sen satavuotiaalta itseltäni.
Olet siis epätoivoinen.
Sinäkin olisit, jos tietäisit maailmanlopun uhkaavan.
Se on siis tapahtunut.
Tässä se on. Näyttääkö tutulta?
Symbolit olivat Reggielle pakkomielle.
Kyseisellä kuviolla uskotaan olevan taikavoimia.
Isä uskoi tieteeseen ja faktoihin.
Se oli harvoja asioita, joita kunnioitin hänessä.
Hän ei uskonut huuhaajuttuihin.
Tälle on järkevä selitys.
Hän käytti siitä nimeä "projekti Unohdus".
Unohdus.
Kerro lisää tästä projektista.
Lähettäkää iskuryhmä ja lisäjoukkoja.
Tsemppiä, TJ.
Osoite: 3455 California Street.
Hyökkääjä tulittaa minua automaattiaseella.
Naispuolinen panttivanki.
Sinä taas. Mikä tuo sinut vaivoikseni?
Näin kolmannen maailmanlopun kynnyksellä päätin tutustua isäukkooni.
En ole isäukkosi. Saatan näyttää häneltä mutten kasvattanut sinua.
Eri aikalinja, tiedetään. Olet silti hän.
Näytät häneltä ja käyttäydyt kuin hän.
Mutta… -Mutta mitä?
Olet hurjan paljon mukavampi. Se toinen versio oli mulkku.
Kehtaatkin puhua isästäsi invektiivein. -En tunne tuota sanaa.
Olisi mukava jutustella, mutta minulla on kiire.
Ei voi mitään. Kaikki merkit johtavat tänne.
Valkoisen puhvelin sviitti, maalauksen näköinen menudo…
Tiedät siis sviitistä. -Siellä kuolin.
Mitä tahdot minusta?
Tuntuuko sinusta ikinä, että sinun pitäisi tehdä jotain tärkeää,
mutta kukaan ei kerro, mitä se on -
ja pelkäät, että mokaat koko homman,
koska niin siinä aina käy ja olet siihen ihan helvetin väsynyt.
Hyvä. Jatka vain.
Haluan oppia ymmärtämään eräitä asioita itsessäni.
Millaisia?
Sen, miksi lukitsit minut hautakammioon -
ja hidastit sydämeni sykettä,
kunnes heräsin oksennuslammikosta.
Pyöräilevä pikkutyttö näytti minulle, että teit niin.
Hän saattaa olla Jumala tai paholainen. En tiedä, mistä ne voi erottaa.
Hourailusi on herkullista.
Istu alas ja kerro minulle kaikki. -Hyvä on.
Stan!
Stanley!
Täällä on hommat isollaan. -En ollut huomannutkaan. Tule.
Huhuu?
Hotelli Unohdus.
Etkö osaa lukea?
"Älä soita kelloa." -Tarvitsemme apua.
Miksi kello sitten on tuossa?
Trudy tappaa minut. -Kuka?
Stanin äiti. -Hetkinen.
Mitä?
Stan ei ole lapsemme. Otatko sushia?
Kokemus muistutti unta -
ja toisaalta myös hajuvesimainosta.
Sitten sain keittoa.
Kun olin valmis, palasin elävien kirjoihin ihan tuosta vain.
Sanoin, että palasin. Kuunteletko edes? -Suurella mielenkiinnolla.
Tämä on kiehtovaa. Kaikki on nyt kun olen jättänyt pillerit.
Haluan tehdä vastapalveluksen. Autan sinua ymmärtämään itseäsi.
Oletko kiinnostunut? -Enemmän kuin mistään.
Paitsi probioottisesta jogurtista, joka ei pieretä.
Tule sitten tänne.
Olet jäykempi kuin odotin, mutta tämä on hyvä alku.
Mitä sinä teet? -Paranemisesi alkaa testeistä.
Kiehtovaa.
Se oli itsemurhatehtävä.
Hän valmisteli lapsia olettaen, etteivät he ehkä palaisi.
Annoin lapsille pillerit suojaksi isäänsä vastaan.
Narkkariveljeni auttoi hänet kuiville, outoa kyllä.
Sitten projekti käynnistyy jälleen. Olette vaarassa.
Minun pitää kai ottaa tatska ja sulkea kehä.
Oletko varma?
Kohtalo ei taida välittää siitä, olenko. -Hän on julma ämmä.
No, aloitetaan sitten.
Käytät yhä ääniä, joita kuulet.
Sadetta, tuulta tai oman hengityksesi ääntä.
Opettele käyttämään ääniä, joita et kuule. -Miten ihmeessä?
Kun olit lähtenyt, löysin sisältäni tällaisen voiman.
Toivoin, että voisin käyttää sitä johonkin hyvään ja kauniiseen.
En ymmärtänyt sitä.
Annoin sille nimen marigold. -Kukan mukaanko?
Tiedätkö, miten mehiläiset löytävät siitepölyä?
Mehiläiset ovat positiivisia ja kukat negatiivisia.
Mehiläisten kehon karvat aistivat niittyjen vuorovaikutuksen.
Ne kuulevat siitepölyn. -Mihin pyrit tällä?
Lakkaa kuuntelemasta korvillasi.
Kuuntele marigoldillasi.
Etsi minun omani.
Luulin sinun vihaavan leikkipuistoja.
Katsoit muualle aina kun kuljimme sellaisen ohi.
Isäni kielsi meiltä leikkipuistot ja sanoi niitä lapsellisiksi.
Claire piti niistä, erityisesti keinuista.
Olisittepa voineet tavata.
Olisimme varmaan tulleet juttuun.
Claire olisi rakastanut sinua -
niin kuin minä rakastin ja rakastan edelleen.
Minäkin rakastan sinua.
Rakkauteni ei kuole. -Lopettaisitko?
Miksi? -Et ole todellinen.
Ray kuoli yhdeksän vuotta sitten 82 vuoden iässä.
Toivottavasti sain hyvän elämän. -Olisit ansainnut paremman.
Näetkö siis näkyjä?
Olen kai sekoamassa.
Me kaikki sekoilemme toisinaan.
Stressi aiheuttaa sellaista. -Et ymmärrä.
En pääse sinun enkä Clairen luo. On kuin teitä ei olisi ollutkaan.
Olitteko olemassa? -Tiedät, että olimme.
Niin kauan kuin sinä elät, me elämme mielessäsi ja sydämessäsi.
Minne menetkin halki ajan ja tilan, kuljemme mukanasi.
Sinun pitää selviytyä tästä.
Lupaa se.
Voi taivas. Viktor.
Viktor!
Herää nyt.
Oletko kunnossa?
Harlan?
Se on poissa.
Teimme sen. -Harlan on kunnossa. Kuulitko?
Stan on siis adoptoitu. Ei se minua haittaa.
Olenhan itsekin adoptoitu.
Ei. Lainasin hänet kaveriltani viikoksi.
Hetkinen. Oletko siepannut lapsen? -Trudy lähti lomalle.
Halusin testata, millainen isä sinusta tulisi.
Oletko kajahtanut? -Tapasimme hullujenhuoneella.
Uskomatonta. Stan ansaitsee parempaa.
Hän on mukana juonessa. -Jessus.
Sinä senkin… Sinä olet…
Helkkari! -Keksit vielä sopivan sanan.
Hoitelen sinut myöhemmin.
Olemme hukanneet lapsen.
Ihmisen, joka kuuluu toiselle. -Stressiinhän minä syönkin, mulkku.
Tykkään siitä nuorisorikollisesta, mutta hän osaa huolehtia itsestään.
Hän on jossain pitämässä hauskaa.
Hoidan tämän yksin.
Jäädään tähän. Hän voi kulkea tästä ohi.
Miten Viktor voi? -Hän nukkuu.
Hän on uuvuksissa.
Kiitos, että annoit meidän tehdä tämän.
Tekisin mitä vain veljeni vuoksi.
Mitä minulle nyt tapahtuu? -Palaat kotiin.
Me selvitämme sotkusi. -Varpusten kanssa.
Niin.
Tiedän, mikset pidä minusta.
En pidä vaikutuksestasi veljeeni. -Se johtuu teostani.
Mitä olet tehnyt?
Luulin Viktorin kertoneen.
Äideistänne.
Se olit sinä.
Aiheutit heidän kuolemansa. -Vahingossa. En tarkoittanut…
Claire kuoli vuoksesi. -Voimani riistäytyivät…
Aiheutit maailmanlopun. -En voinut sille mitään.
Viktor tiesi.
Olen pahoillani. En tarkoittanut…
Maidon kaatumista voi pahoitella, lapsen tuhoamista ei.
Mitä aiot tehdä?
Stan!
Tule tänne. -Löysitkö hänet?
Näistä ovista ei pääse ulos. -En syö täällä enää koskaan.
Keskittyisit joskus.
Minne menet? -Hakemaan apua.
Hei, älä!
Diego? -Kuulen tuon.
Häivytään täältä. -Ei ilman Stania.
Liikettä!
Vauhtia!
Ala tulla jo!
Juokse!
Kylläpä tämä vuotaa.
Työnnä!
Stanley?
Ei ole totta. -Missä olit?
Eikö täällä saa herkkujakaan ostaa?
Voihan paska.
RIKOS ON ONGELMA ME OLEMME RATKAISU
Saitte mitä halusitte. Tämä oli tässä.
Tekstitys: Anne Aho