EN NETFLIX-SERIE
Att man har något framför sig…
…innebär inte…
…att det är inom räckhåll.
Det är alltid något i vägen.
Ibland är det ens motståndare.
Ibland är det man själv.
Låt kampen börja!
Ge upp eller tuppa av, du väljer.
Det är ditt liv.
Släpp henne, Ben!
Ge dig, Jayme.
I verkligheten är att ge sig inget alternativ, barn.
-Nu räcker det! -Nej!
Jayme berättar när hon har fått nog.
Sug på den, bläckfiskpojken.
Bravo.
Kom ihåg, barn,
vi vet inte vad vi verkligen är kapabla till
förrän vi ställs inför vårt eget utplånande.
Och som deras sensei är det min uppgift att se till att det aldrig sker.
Då överskattar du dig själv.
Gå, barn.
Vi går.
-De är inte redo. -Ingen är nånsin fullständigt redo.
Att skicka över dem nu vore självmord.
Du har fäst dig för mycket vid dem, förlorat objektiviteten.
Och du har fjärmat dig så mycket att du har förlorat din mänsklighet.
Vilken mänsklighet?
-Jag låter dig inte skada dem. -"Låter" mig?
Du glömmer din plats, Pogo. De är mina barn.
De gör det jag begär av dem.
Om du misstycker kanske du ska söka ett annat jobb.
Då är jag borta i morgon.
Varför vänta? Du kan vara borta om en timme.
Jag tatuerar inte barn.
Jag är inte här för att bli gaddad,
utan för att vi två har en gemensam vän.
Sir Reginald Hargreeves.
Vad han än vill så är jag inte intresserad.
Du förstår nog inte. Jag är ett av hans barn.
Från en annan tidslinje.
En annan tidslinje?
Det låter knäppt, men vi har träffats förut.
1963, när du var en blöjschimpans i skriande behov av manikyr.
Du minns det kanske inte, men jag har ärret kvar.
Om det skulle stämma så skulle du vara över 60 år gammal.
Ursäkta, men jag har haft en lång dag.
Du måste lyssna på mig, Pogo.
Det är dags att gå hem till mamma.
Och annars?
Fan.
Jag behöver hojen. Det är akut.
Du förväxlar mig med nån som bryr sig.
Ge mig hojen, annars…
Okej.
Vad lyssnar du på?
Harlan!
Lurarna.
Vad är det i dem?
Du.
Alla har en egen svängning.
Som ett ljudfingeravtryck.
Jaså?
Hur låter mitt?
Fel.
Du är obehaglig att umgås med.
Hej.
Kommer ni överens?
Som ler och långhalm.
Vad sa de andra när du stack?
Jag är väl inte direkt favoritsyskonet just nu.
Hur mår du, Harlan?
Pratsam kille.
-Är allt bra? -Ja, det är bra.
Det börjar spåra ur därute.
Det är inte långt kvar tills allt rämnar.
Okej, vad är planen?
Harlan hjälper mig att ta tillbaka krafterna från honom.
Och om det inte funkar?
Jag är på din sida, Viktor, men det finns en gräns.
De andra har rätt. Vi måste göra nåt åt Kugelblitzen.
Du har till i kväll på dig. Annars ryktar jag med dig härifrån. Okej?
Ja.
Syskonlöfte.
Jag menar det.
Krångla inte, plutten.
Nu gör vi det här.
Stan?
Stanley?
Vakna!
Jag hittar inte Stan.
-Skriker du alltid på morgonen? -Om jag är orolig, ja.
-Han är säkert här nånstans. -Okej.
Kugelblitzen kan väl inte ha tagit honom också?
Helvete.
Härligt, du kom ihåg nötsmöret.
Så där ja…
Blev du sedd?
Nej, men jag kan inte hålla dig gömd här hur länge som helst.
-Jag kan inte återvända till hotellet. -Varför inte?
Jag vet inte.
-Luther, du stressäter. -Det gör jag inte alls.
Berätta vad det är.
Jag bråkade med ett syskon.
Vilket?
Ett par av dem, faktiskt.
Okej…
Minns du att jag sa att familjen är allt jag har?
Ja.
Jag börjar tvivla på att jag ens har den.
-Tråkigt att höra. -Det är okej.
Jag är bara så trött på allt bråk.
Det enda vi har gemensamt är egentligen våra barndomstrauman.
Jag är inte säker på att det räcker för att hålla oss samman, om du förstår.
Det gör jag faktiskt.
Ja.
Men det finns en sak som jag är tusen procent säker på.
Du är inget vidare på matematik, men det kan vi jobba på.
Jävlar!
Hej. Hejsan.
Ben vill snacka.
Jag kommer om tio minuter.
Inte med dig.
Med honom.
Hej, Fei. Läget?
Hur visste du?
Jag har rummet intill.
Din säng knarrar.
Jag har inte sovit en blund.
Jag sa ju det!
Stan?
Stanley!
Herregud.
Stan?
Stanley?
Usch.
-Jag har hittat nåt. -Vad?
Jösses.
Fan, vad läskigt.
-Stans turtändare. -Tror du han har gått in?
Klart han har.
Ingen 12-åring kan motstå en mystisk tunnel.
Stan!
Kommer du?
-Du först. -Visst. Njut av utsikten.
Om han inte är på andra ändan så lackar jag ur.
Det var din smarta idé att gå in i det här mördarhålet.
Gick vi i en cirkel?
-Har den alltid varit där? -Nej, jag glömmer aldrig en rumpa.
Titta på tavlan.
Vad fan är det här?
Jag vet inte, men där satt det ett kvinnoporträtt.
Här var det rostad majs.
Jag säger sällan det här, men nu är jag faktiskt rädd.
Jag vill prata om spöken.
-Hur börjar vi? -Jag vet inte.
Du kanske kan börja med det du gjorde i ladan 1963.
-Det funkade inte. -Jag är vuxen nu. Jag kan hjälpa dig.
Hur då?
Jag ska visa.
Hör du?
-Jag hör vinden. -Nej, djupare.
Under vinden. Alla levande väsen har en energivåg, ett eget ljud.
Nej, jag hör inte.
Koncentrera dig. Jag vill att du hör det.
Det gör ont!
Du måste slappna av. Släpp in det.
Viktor?
Viktor!
Sluta, Harlan!
Jag tål det.
Nu räcker det, Harlan!
Jag hörde ryktas att du släppte taget.
Ansträng dig, Viktor. Du måste lyssna.
Jag hör det.
Fokusera på det. Låt det flöda genom din kropp.
Harlan!
Sluta, det är för mycket!
Hur gjorde jag det där?
Du hade ingen rätt att göra det! Vi gjorde framsteg.
"Framsteg"? Du höll på att döda honom!
Du sa att vi fick försöka fram till i kväll. Du lovade.
Det är nåt annat på gång. Annars skulle du inte riskera ditt liv så här.
Du kan berätta för mig.
Du måste inte vara här.
Jag har ingenstans att ta vägen.
Men jag tänker inte se på när du försöker ta livet av dig.
Okej.
Jag är beredd.
-Hur länge ska vi vänta? -Har du bråttom nånstans?
Nej, men jag borde ju inte vara här.
Ben och Fei kan hoppa fram när som helst och hugga ihjäl mig.
Jag skulle aldrig låta dem göra dig illa.
Okej.
Ge oss en stund.
Var snäll.
Förlåt att jag smög in i ert hem så här. Klandra inte Sloane…
-Vad spelar du för spel? -Jag gillar Yatzy.
Den gamle Ben skulle ha skrattat åt det.
Okej, Gigantor…
Berätta nu.
Vad är det med din familjs skumma broder Ben-fetish?
Han… Du…
…var bäst av oss.
Och du dog för ung.
Jennifer-incidenten…
-Vad för nåt? -Det är oviktigt.
Men vi blev aldrig desamma utan dig.
Så jag tar varje ögonblick jag kan med den version vi nu har.
Jag är inte han, din idiot.
Jag vet det.
Han brydde sig om andra. Han var osjälvisk, snäll…
Glöm inte rolig.
Kanske att…
Kanske att du har lite av honom i dig.
Nej, inte alls.
Ni är ju samma person genetiskt, bara uppvuxna på olika sätt.
Här kommer det, det gamla arv-eller-miljö-resonemanget…
Du kan förneka det, men han finns därinne.
Nånstans.
Okej.
Jag hade en blåst bjässe till bror som försökte styra över mig.
Jag behöver inte en till.
Men gruppen kanske gör det.
Grace!
Mamma?
-Är allt som det ska? -Givetvis. Hurså?
Öppna.
-Jag kan inte ta emot den. -Herregud…
Är det på allvar?
Jag har honom hellre med oss än emot oss.
Ska du inte prova den? Du har nog samma storlek som Marcus.
Vad är det för fel?
Jag är hedrad.
Det är jag verkligen, men jag…
Jag är ändå en Umbrella.
Är du det?
Stanna så länge du vill.
Vad var det där?
Det vill du bra gärna veta, va?
Kan jag hjälpa dig?
-Jag vill tala med Pogo. -Här finns ingen Pogo, raring.
Okej.
Försvinn från min egendom innan jag anmäler dig för skolk.
Det går bra, Tammy. Pojken kan komma in.
Du är antingen dum eller desperat.
-Vilket är det? -Säg det, du.
Min stil, men den tatueringen har jag inte gjort.
Inte än. Jag skar bort den från mitt hundraåriga jag.
Desperat, alltså.
Det vore du också om du visste att hela universum stod på spel.
Det har alltså skett.
Här är det. Ser det bekant ut?
Reggie var besatt av de här symbolerna.
Det är ett sigill, en symbol som tros besitta magisk kraft.
Pappa trodde på vetenskap och fakta.
Jag respekterade inte mycket hos gubben, men han sysslade inte med hokus-pokus.
Det måste finnas en rationell innebörd.
Jag vet inte. Han kallade det för "projekt Oblivion".
Oblivion.
Berätta mer om det projektet.
4A-30 begär insatsgrupp och förstärkning.
Det här fixar du, TJ.
3455 California Street.
Jag blir beskjuten av en ensam våldsman med automatvapen.
Han håller en kvinna som gisslan.
Du igen!
Vad förskaffar mig intrånget?
När världen ska gå under för tredje gången
tänkte jag göra slag i saken och lära känna farsgubben.
Jag är inte din farsgubbe.
Jag må se ut som han, men har inte uppfostrat dig.
Olika tidslinjer, jag vet, men du är ändå han!
Du ser ut som han och du låter som han, men…
Men vadå?
Du är mycket snällare än den andre. Han var ett sånt rövhål!
Vilket skymfligt epitet på din far!
Det vet jag inte vad det betyder.
Jag skulle gärna språka mer, men är fasligt upptagen.
Synd för dig!
För allt leder tillbaka hit till dig, Vita Buffeln-sviten,
menudosoppan på samma tema som tavlan...
-Känner du till Vita buffeln-sviten? -Jag dog där!
Vad vill du mig?
Jag…
Har du nånsin känt att det är nåt som du borde göra,
nånting viktigt, men ingen säger vad det är,
och så är du rädd för att gå miste om det eller sumpa det
för att du alltid sabbar allt och är så in i helvete trött på det!
Bra. Fortsätt.
Jag behöver hjälp att förstå en del saker om vem jag är.
Som?
Som varför du låste in mig i ett mausoleum
och sänkte min puls…
…tills jag vaknade i mina egna spyor.
Det var bara vad den lilla flickan på cykeln visade mig,
men hon kanske är Gud, hon kanske är djävulen…
Vem kan avgöra det? Jag vet inte skillnaden.
Du är så underbart förryckt.
Sitt.
Kom och berätta allt för mig!
Okej.
Stan!
Stanley!
-Maxat ställe. -Säger du det? Det såg jag inte.
Kom.
Hallå?
Hotell Oblivion.
Kan du inte läsa, pucko? Det står "ring inte".
Vi behöver hjälp. Varför ha en klocka om man inte ska ringa?
-Trudy har ihjäl mig. -Vem är Trudy?
-Stans mamma. -Vänta.
Va?
Stan är inte vårt barn. Sugen på sushi?
Det var lite som en dröm…
…men också som en parfymreklam.
Och det var soppa där.
Och sen när jag var klar där,
så kom jag bara tillbaka.
Jag bara…
Jag kom tillbaka, sa jag.
-Lyssnar du ens på mig? -På vartenda ord.
Det här är fascinerande.
Allt är fascinerande sen du fick mig att sluta med de där förbaskade tabletterna.
Jag vill återgälda det.
Hjälpa dig att förstå vem du verkligen är. Vill du det?
Det finns inget jag önskar mig mer,
annat än en probiotisk yoghurt som inte gör mig fisig.
Kom då hit, pojk!
Okej.
Lite stelare än jag tänkte mig, men nånstans ska man ju börja.
-Vad gör du där bak? -Steg ett i ditt läkande: experimentering.
Fascinerande!
Det var ett självmordsuppdrag.
Han förberedde Sparrowbarnen utan att förvänta sig att de skulle återvända.
Därför gav jag dem tabletterna, för att skydda dem mot honom.
Och min pundarbrorsa har precis fått honom nykter.
Då drar projekt Oblivion igång igen och ni är alla i fara.
Då får jag väl tatuera mig för att sluta cirkeln.
Är du säker?
Ödet struntar nog i om jag är säker eller inte.
Hon är en skoningslös jävel.
Då sätter vi igång.
Du använder fortfarande ljuden som du hör,
som ljudet av regn, vind eller din egen andning.
Du måste lära dig att använda ljuden som du inte hör.
Hur ska det gå till?
När du gav dig av märkte jag att jag hade nåt inom mig.
En…
…kraft.
Jag hoppades kunna använda den i ett gott syfte, till nåt…
…vackert.
Jag visste inte vad.
-Jag kallade kraften för "marigold". -Som blomman?
Vet du hur bin hittar pollen?
Bina är positivt laddade, blommorna negativt.
Bina använder håren på sin kropp för att känna av hur fälten interagerar.
De hör pollenet.
Vart vill du komma?
Du måste sluta lyssna…
…med öronen.
Lyssna med din marigold.
Och hitta min.
Jag trodde att du hatade lekplatser.
Varje gång vi går förbi en tittar du åt andra hållet.
Pappa lät oss aldrig leka på lekplatser. Han sa att de var barnsliga.
Claire älskade dem, särskilt gungorna.
Jag önskar att du fått träffa henne.
Vi hade säkert kommit bra överens.
Mer än bra. Hon hade älskat dig.
Som jag älskade dig, som jag fortfarande älskar dig.
Jag älskar dig också. Du vet att jag alltid kommer att älska dig.
-Snälla, sluta. -Varför?
För att du inte finns.
Den Ray jag kände dog för nio år sen, 82 år gammal.
Hoppas jag fick ett bra liv.
Inte så bra som du förtjänade.
Jaha, ser du saker nu?
Jag håller på att bli galen.
Vi blir alla lite galna emellanåt.
-Stress kan göra sånt med en. -Du förstår inte.
Jag kan inte komma tillbaka till dig eller Claire. Det är som om ni aldrig funnits.
Fanns du nånsin?
Vi var här, det vet du.
Och så länge som du lever kommer vi att leva där inne
och här inne.
Oavsett när och var du är så kommer vi båda två att vara med dig,
så gör det som krävs för att överleva det här.
Lova mig det.
Herregud.
Viktor!
Du.
Kom.
Är du okej?
Du.
Harlan?
Det är borta.
Vi lyckades.
Han mår bra.
Hör du det? Han mår bra.
Stan är alltså adopterad.
Det är lugnt. Det var jag också. Det gick ju hyfsat bra.
Nej, jag lånade honom bara av min kompis Trudy i en vecka.
Du "lånade"…? Har du kidnappat ett barn, Lila?
Hon var bortrest, han behövde ha kul och jag ville se hur du var som pappa.
Som ett funktionstest.
-Är du galen? -Vi träffades på ett mentalsjukhus.
Helt otr…
Stan förtjänar bättre.
-Stanley är med på det! -Herregud.
Du… Du…
Du är…
-Helvete! -Ingen fara, älskling. Det kommer.
Jag tar itu med dig sen.
Vi har tappat bort ett barn,
en människa som tillhör nån annan.
Varför tror du att jag stressäter död fisk, jävla idiot?
Jag älskar den lilla boven mer än du nånsin kan göra,
men Stanley reder sig bra själv. Han garvar nog nu. Vi får bara…
Glöm det. Jag gör det här ensam.
Vi borde nog stanna på ett ställe, om han skulle komma förbi.
-Hur mår Viktor? -Han sover.
Han är utmattad.
Tack för att du lät oss slutföra det vi behövde göra.
Han är min bror. Jag gör vad som helst för honom.
-Vad händer med mig nu? -Du åker hem.
Vi städar upp i din röra.
Med Sparrows.
Ja.
Jag vet varför du inte gillar mig.
-Jag ogillar ditt grepp om min bror… -På grund av det jag gjorde mot er.
Och vad var det?
Jag…
Jag trodde att Viktor hade berättat.
Om mammorna.
Det var du.
-Det var ditt fel att de dog. -Det var inte meningen att skada dem.
-Det var ditt fel att Claire dog. -Min kraft svämmade över…
-Det är ditt fel att världen går under! -Jag kunde inte hejda det.
Och Viktor visste.
Förlåt.
Jag ville inte…
"Förlåt" säger man när man spiller mjölk, inte när man förintar nåns barn!
Vad tänker du göra?
Stan!
-Lila! Kom hit! -Har du hittat honom?
Jag kommer inte ut. Dörrarna tillåter det inte.
Aldrig att jag äter här igen.
Du har koncentrationsförmåga som en bananfluga.
-Vad ska du göra? -Få hjälp att hitta Stan.
Hördu! Nej!
-Diego… -Jag hör.
-Vi måste härifrån. -Inte utan Stan.
Spring!
In!
Skynda!
Kom!
Spring, spring, spring!
Oj, vad mycket blod.
Håll emot!
Stanley?
-Du skämtar. -Var fan har du varit?
Vadå? Får man inte köpa slush och ölkorv?
Fan också.
BROTT ÄR PROBLEMET VI ÄR LÖSNINGEN
Ni har fått som ni ville.
Vi är kvitt.
Undertexter: Karl Hårding