СЕРІАЛ NETFLIX
-Цього разу будь непохитним. -Так, мила.
-Ти… -Я лише…
Вибач. Перепрошую.
Вони моя справжня сім'я. Ти хоч мене любиш?
Вони моя справжня сім'я.
Ти хоч мене любиш?
Тобі тут не можна бути.
Ти забрав мій портфель, Герблете.
Мені більше нікуди йти.
Це новий режим, Лайло.
-Вони моя справжня сім'я. -Усі хочуть розправи.
Ти хоч мене любиш?
Я розумію.
Дін-дон, відьма розіп'ята, з дочки розплата?
Несправедливо.
Це…
Ми можемо закинути тебе в будь-який час…
Добре.
Західний Берлін.
1989 рік.
Дуже добре.
Добре.
Поглянь.
Це куля.
Прощавай.
БЕРЛІН, 1989
КОМІСІЯ
От розумниця.
Погляньте, хто знайшов мамин план втечі.
Що б тебе не переслідувало, Лайло, біжи далі.
Не зупиняйся заради нормального життя.
«Нормальне» не для таких дівчат, як ми.
І пам'ятай: нікому не довіряй. Окрім мене.
Обіймаю, мама.
Чого вилупився?
Привіт.
Можна позичити твою кувалду?
Почнімо.
Де твоя мама?
Пішла з басистом.
Коли повернеться?
За тиждень.
Вона часом так робить з басистами. Ми приїхали сюди за одним з Атланти.
Мами найгірші.
І не кажи.
Можеш не залишатися. Не пропаду.
І ти теж.
Слухай.
А давай поїдемо в Америку й полякаємо мого давнього друга.
Має бути весело.
Звісно. Я за.
Круто.
Усе через гроші
ГЕРМЕС
Усе через гроші
Якого біса, старий?
Ти вбив мене й замкнув у багажнику?
Саме так. І ти був мертвим 22 хвилини.
Беззахисний. Я міг вирізати твої органи.
Чому?
Якщо світу кінець, у тебе обмаль часу на вдосконалення навичок.
-У нас багато роботи! -Ні, тату!
Ти йому сказала?
Віктору?
Ще ні.
Чорт. Він цього не переживе.
-Я зробила, що мусила. -Просто кажу.
Це мало бути сімейне рішення.
І якої сім'ї, Бруте?
Гарна форма, до речі. Ти схожий на невидушений прищ.
Пошукати тобі психолога?
Я в нормі. Це в тебе криза особистості.
Справді? А нормально те, що ти зробила зі мною в готелі?
Лютере.
Бен скликає сімейні збори.
Авжеж. Добре. Згоден.
Обох сімей.
Можеш змусити своїх працювати разом?
Ой, ти не жартуєш.
Я за.
Вона за. Добре.
Якого біса ти робиш? Стенлі зник! Змирися!
Перевір димар!
Він не в димарі, бляха! Його куґельбліцнуло!
І чия це провина? Ти привезла його сюди!
Вітаю. Ви обоє в міру жахливі батьки.
Може, зосередимося? Як воно тоді відкрилося?
-Воно ніби було відкрите. -«Ніби відкрите».
Дієґо, ти природжений інженер. Яка втрата.
Чого туди йти? Там суші й смерть.
Майбутній я в бункері Комісії
попередив себе про Забуття.
-І Поґо сказав мені… -Чекай!
-Поґо живий? -Інший Поґо, але так.
Мавпа сказала, що тато роками тренував учнів Сперроу
для якоїсь суперсекретної місії в…
Забутті?
Я повернувся і побачив, що ви двоє амеб-інтелектуалів
там побували.
Усе веде до Забуття. Нам треба туди.
-Ні! Нізащо. -Ні! Ми ледве вижили.
Так? І що? Річ не лише у вас двох.
Каже той, у кого є всі пальці.
Це не результат мастурбації мумії, ясно?
Я пішов туди і втратив пальці через казна-що на ланцюгу з ножем.
Може, Дієґо на 90 % придурок і на 10 % тазотрус,
але він має рацію щодо Забуття.
Ми не підемо туди лише тому, що ти так сказав.
Добре. Бо ви йдете з нами.
А це вже цікаво.
-Куди? -В Академію Сперроу.
Світу гаплик.
Час забути про суперечки й разом здолати цей Куґельбліц.
Так? Або що?
Або Стенлі буде не останній, хто зникне.
Ходімо.
Рада знайомству.
Вколола себе в око.
Вітаю. Будьте як удома.
Це наш дім, стерво.
Перепрошую?
Цукерок?
Де Віктор і Клаус?
З нашим щастям їх, мабуть, куґельбліцнуло.
-Часом ти такий песиміст. -Що з твоєю рукою?
Немає часу на пусті балачки. Усі сідайте.
-Міг би сказати «будь ласка». -Ні.
Це навіть приємно, правда?
Усі разом.
Велика щаслива сім'я.
-Я весь мокрий. Пітнію? -Ні, усе добре.
Я знаю, що ми не ладнали.
Байдуже. Це в минулому, так?
Питання?
Якщо я тебе вб'ю, ми повернемо нашого Бена?
Теоретично.
Ще слово — і кров тектиме не лише з руки.
Якщо тестостеронові близнюки закінчили, я хочу повернутися до плану.
Де він?
Вікторе.
Що ви зробили з Гарланом?
Вони нічого не зробили. Це я.
Я вбила Гарлана.
Я не… Я не розумію.
-Чому? -Бо він не заслуговував жити.
Що? Бо вони так сказали?
-Не треба їх слухати. -Двадцять баксів на малого.
Вони нам не вказують.
Приймаю.
Ти могла б поговорити зі мною. Ми б щось придумали.
Щоб ти знову збрехав і став на його бік?
-Усе було не так. -Ні, саме так усе й було.
Я знаю, що Гарлан убив усіх наших матерів.
-Що? -Що?
От бляха!
Сюжет закручується.
Хто тобі сказав?
Гарлан.
Після того, як ти мені збрехав.
Це правда, Вікторе? Гарлан усе це почав?
Так, але він не хотів нікого скривдити. Він…
Звідки ти знаєш?
Бо я його знав.
Він був милим і добрим, поки я не зробив його схожим на нас.
Це я винен.
Якщо хочеш когось звинуватити, я тут…
Думаєш, я не звинувачую?
Ти це зробила не для порятунку світу.
Ти хотіла завдати мені болю.
Відплатити за…
Давай.
Скажи її ім'я.
Мабуть, нам усім варто… Гаразд.
-Смерть Гарлана повернула Клер? -Захищаючи його, ти повернув Сіссі?
-Для тебе це особисте… -Я не вбивав!
Але ти ризикнув усіма! Знаєш, як мені було?
Ти захищав того, хто допоміг знищити мою доньку,
замість того, щоб її повернути.
Я не знаю, як повернути Клер.
Ясно? Ніхто не знає. Але я був поруч.
-Я намагався. Я… -Що?
Допомагав сумувати?
Уся сім'я каже мені вгамувати мій біль
і переймається твоїми проблемами!
Хтось мав заплатити, бо ти не збирався.
Знищив світ, убив Поґо, ледь не вбив мене.
І заради чого?
Щоб ми всі бігали й прибирали твій безлад?
Мені набридло.
Спокійно, Еллісон.
-Гаразд, я… -Закрий рот!
Еллісон.
Щоразу, коли я будую нове життя для себе,
ти руйнуєш світ і забираєш його в мене!
Як ти це робиш, не кажучи «до мене дійшли чутки»?
Невеличкий подарунок від Гарлана.
Гаразд, досить. Закінчуй це. Так не можна!
Треба було залишити тебе в підвалі.
Усе! Еллісон, досить!
Ти як?
Я в нормі.
Продовжимо.
Клас.
Ви сваритеся, як ми.
Ні.
Ми так не сваримося.
ДЖЕННІФЕР
Скажи мені. Що ми любимо робити разом? На дозвіллі.
Не розумію запитання.
Хіба в нас не було сімейних поїздок?
З нашим татом?
Ніколи.
Той чувак — останній довбодятел.
Ні. Для нього головне — місії з ним. Лише місії.
Тоді чому ти не розумієш своїх сил?
В Академії не навчили?
В Академії все пішло шкереберть.
Чому?
П'ятий заблукав у часі.
Просто зник.
Бен помер під час випадку з Дженніфер.
-Який жах. -Жах? Я ще не закінчив.
Ти роками накачував свою дочку пігулками.
Перетворив Лютера на місячну напівмавпу.
Замкнув мене в ящику з привидами.
А потім убив себе, щоб ніхто з нас не отримав відповідей.
Зрозуміло.
Ти був паршивим батьком.
-Так. Я зрозумів. Дякую. -Добре.
Настав час загладити провину. Почну зараз.
Ти щойно вбив мене й запхав у багажник.
-Я помітив, тату. -Не сварімося через деталі.
Нова пропозиція.
Я допоможу опанувати сили.
А ти не будеш звинувачувати мене в гріхах того батька.
Почнемо з початку.
Гаразд, але я казав, я не контролюю тривалості своєї смерті.
-Це таємниця життя. -Нісенітниці.
-Смерть — таке ж уміння, як інші. -Я кажу…
Тобі просто потрібен тренер. Ти мені довіряєш?
Так. Я тобі довіряю.
Майже безсмертя — неймовірний дар.
Але ти оживаєш хтозна-коли,
не контролюючи цього, з рефлексами мокрої локшини.
Тому не можеш захистити себе чи команду.
Ти якось перетворив актив у пасив.
Не те, щоб мене цікавила твоя думка,
але якби я прагнув самовдосконалення,
як би я це зробив?
Спочатку покращимо рефлекси. Тут головне — тренування.
Стань там.
Коли впіймаєш цей м'яч,
ти досяг успіху.
Чому ні? Добре.
Але щоб ти знав,
у мене координація, як у п'яного кошеняти.
Бачиш?
Клаус Гарґрівз. Тренування з оживання.
Початок випробувань о 13:15.
Ожив після смерті через вісімнадцять хвилин і шість секунд.
Ти мене обдурив.
Бачиш? Надто повільно.
Ще раз!
Ти жахливий батько!
Ще раз! Лови!
Одинадцять хвилин і шість секунд.
Краще, але ще не досить добре.
Зосередься, Клаусе.
Ти зможеш. Ще раз!
Дев'ять хвилин і двадцять секунд.
Боляче.
Здається, ти починаєш опановувати силу.
Ще раз!
Думаю, я зрозумів.
Шість хвилин.
Чотири хвилини.
Дві хвилини. Чудово!
Швидше.
Бачиш? Ніколи не сумнівався в тобі.
Тепер ти готовий.
До чого?
Гарно, правда?
Ого.
Це забрало Стенлі.
Разом з кількома мільярдами людей.
Так, яких я не знаю, і мені байдуже.
Зрозуміло. То річ у тобі.
Ми тут ні до чого. Ця штука поглине весь всесвіт.
Що в ній?
Чорні мікродіри, які руйнуються з короткими інтервалами.
-Чому нас не засмоктало? -Ми не знаємо.
Вас не має тут бути. І цього теж.
Неможливість для неможливого.
Усесвіт не вміє тримати баланс.
Ґрейс відстежує хвилі. Наступна — за три години.
-І що робити? -Ми її впіймаємо.
-Сфера Дайсона? -Так.
Добре.
Фактор обмеження?
0,98 за пікового потоку енергії.
Міцність на розрив?
Межа міцності 10 000 гігапаскалів.
-Це сексуально? -Ні!
-Що скажеш, П'ятий? -Може вийти.
Або помремо жахливою смертю.
Я за.
-Ти нам не потрібен. -Перепрошую?
Щоб усе вийшло, потрібні Слоун, Лайла, Крістофер і…
Віктор.
Звісно.
Ти сім'я, Вікторе.
І ніщо не змусить мене любити тебе менше.
Що б ти не казав,
я не допомагатиму, якщо Еллісон ще там.
Я прийшов по куртку.
Ти весь час чекав, що хтось прийде до тебе?
Ого!
Як незручно.
Це офіційно. Наш Бен був кращим.
Мені вже казали. Але хіба він не помер?
Знаєш, люди кажуть, що в нас є его, але це ви справжні мудаки.
Дозволиш знищити світ, бо сердишся на сестру?
Неперевершено.
-Я не це роблю. -Байдуже.
Скоро це не матиме значення. За кілька днів усі стануть куґель-тостами.
І тоді Гарлан помер марно.
Молодець.
І не плач на моїх простирадлах, емо.
Це бридко.
Та ну. Я думав, ми їхали додому.
У тебе є дар, якого ти не використовуєш.
Скажи. Чому ти боїшся мертвих?
Не знаю.
Може, тому, що якийсь козел замкнув мене
в ящику з привидами, коли я був малий.
Так! Ми не можемо змінити минулого, але можемо протистояти йому.
Твій дар став твоїм кошмаром.
Чоловік мусить знищити демонів своєї юності.
Так. Добре, Обі-Ване, але мої демони буквальні.
Ще одна причина протистояти їм.
Ти втратив тут дещо важливе.
Час це повернути.
Лише шампанське.
Які лажуки.
До речі, про лажуків…
Не підкажеш, як змусити твого дурного брата…
прийняти вибачення?
Людям не потрібні вибачення.
Їм потрібні зізнання.
Вони хочуть почути перелік усіх завданих образ,
знати, що ти розумієш.
Якщо ти не Віктор, бо тоді все марно.
Так. Це було захопливо.
І як ти почуваєшся щодо…
Добре.
Мені більше до вподоби п'янка гіркота Гіннесса.
Я думала, як уб'ю Гарлана, мені стане краще.
Або гірше.
Господи, та хоч щось.
Але…
це не так.
Або ти відчуваєш усе одразу,
і одне скасовує друге.
Ні, я нарешті починаю розуміти.
Ти про що?
За кілька днів ми всі помремо.
Або потрапимо в нову часову лінію,
де Гарлана, мабуть, ніколи не існувало.
Це все брехня.
Ніщо із цього не є справжнім.
Ніщо не вічне.
Чорт. Тебе понесло.
Слухай.
Подорожі в часі — це удар по емоціях, визнаю,
але це все реально.
Просто все так швидко пролітає,
що від цих змін паморочиться голова.
Як у фігуристів,
з тим їхнім потрійним стилем собачки,
треба обрати фокус.
Щось конкретне, на чому зосередити увагу…
як би все навколо не змінювалося.
У мене був такий фокус, і я його втратила.
Тоді знайди інший.
Інакше не витримаєш.
Ми готові.
Так, із чого почнемо?
Колись переносили бджолине гніздо?
Ні, бо це дивно.
Його просто не візьмеш.
Гніздо має бути в спокої, поки навколо будується ящик, як пастка.
Одна з чорних дір усередині вібрує з іншою швидкістю.
-Я відчуваю. -Добре.
Не дай їм прискоритися чи змінитися, інакше все вибухне.
Не трусити бджіл. Зрозумів.
Лайло, коли будеш готова, роби як Віктор.
Що вона робить?
Стискає кулю за допомогою гравітації.
Кльово, скажи?
Ви не казали, що будуєте в'язницю для Бога.
Мамо?
Ти не маєш на це права.
Ми трохи зайняті, Ґрейс.
Я постановила день помсти в моїм серці…
Про що ти говориш?
…і настав рік моєї відплати.
Чорт!
Я постановила день помсти в моїм серці,
і настав рік моєї відплати.
Зберися.
Зберися, боягузе!
Чорт!
Мамо!
Це Дієґо. Не змушуй кривдити тебе.
Я постановила день помсти в моїм серці,
і настав рік моєї відплати!
Лайло, уважно.
Не сердься.
Добре.
Уперед
Солдати Христа
Ідемо
Війною
Крістофере, зараз!
Сюди!
Швидко. Чого ти боїшся?
Привидів, що їдять обличчя.
Ти боїшся невдачі. Тому не хочеш спробувати.
Бо ти краще здасися, ніж розчаруєш.
-Розчарую кого? -Мене.
У будь-якому часі
я блискучий учитель, я не міг тебе не навчити.
Висновок: це не випадково.
Я хотів, щоб ви почувалися спантеличеними через власні сили,
щоб контролювати вас.
Що? Навіщо це тобі?
Байдуже. Зосередься!
Я бачив тебе сьогодні.
Усередині цього наманікюреного тіла
ховається воїн.
Це духи мають тебе боятися.
-Як мені з ними боротися? -Не знаю.
Але я вірю всім серцем, що ти зможеш.
Покажи їм.
Будь тим, ким я боявся дозволити тобі стати.
Добре.
Гаразд. Я це зроблю.
Ну хіба ж ти не диво?
Спрацювало?
Наступна куґель-хвиля за три, два
один.
Ти мене уникаєш?
Попався.
Мій путівник?
Я склав тобі новий список.
Усі твої улюблені італійські пам'ятки, які поки що цілі,
позначені кольором за регіонами.
Зануда.
Ти щойно врятувала світ. І заслуговуєш його побачити.
Я б хотів побачити його з тобою.
Я…
сам його зробив.
Я не зміг швидко знайти діамант,
але це місячний камінь.
Я взяв його із собою
і беріг на особливий випадок, і я…
Лютере, він чудовий.
Слоун,
ти вийдеш за мене?
Мені шкода твоєї мами-робота.
Вона не справжня.
Добре.
Вибач, що збрехала про Стенлі.
Я теж за ним сумую.
Мені подобався цей гівнюк і його вуха.
-Він заслуговував кращого. -Так.
Знаєш, чому я привела його?
Бо ти соціопатка?
Ні.
Бо я боягузка.
Кинути тобі дитину й дивитися, чи ти втечеш,
було безпечніше, ніж сказати правду.
Яку правду?
Я вагітна, Дієґо.
Дієґо,
я вагітна.
Потім попісяю на будь-яку паличку, але зараз ти можеш…
Мама всадила мені кулю в серце.
Ти це знав?
Так. П'ятий мені сказав. Звідки ти знаєш?
Комутатор Безмежності.
Скучила за твоїм тупим лицем, хотіла побачити тебе.
І натомість…
Річ у тім,
що я буду поганою мамою.
Яблука та яблуні.
Але я бачила тебе зі Стеном, і ти гарний тато.
Чого ти від мене хочеш, Лайло?
Добре.
Чесно?
Тобі варто тікати від мене.
Я…
думаю, я суцільна проблема.
І думаю, що та, у кого ніколи не було сім'ї,
не може її просити.
Але я цього хочу.
З тобою.
Можна про це подумати?
Так.
Звісно.
Не проти компанії?
Авжеж.
Добре.
Це було дуже мило з твого боку.
Убити маму, щоб Дієґо не довелося.
Боже мій. Ми дивна сім'я, так?
Вибач. Так, я зрозумів, коли сказав.
Усе гаразд.
Що робити з Еллісон?
Ми всі хвилюємося за Еллісон, але я боюся за тебе.
Серйозно?
-Так. -Вона вбила людину.
Я хотів врятувати життя Гарлану.
Знаєш, чому я так хотів, щоб останній стрибок спрацював?
Бо ти старий і втомився?
Бо я убив повну залу людей,
щоб купити дорогу сюди.
Чорт.
Порада від того, хто це пережив.
Не рахуй.
Такого рівняння не існує.
Немає формули «врятувати п'ять Гарланів на кожні дві Клер».
Такі, як ми, ніколи
не врятуємо досить життів, щоб відкупити одне відібране.
Я цього не хочу.
Тоді тобі гаплик.
Це ціна за силу. Іноді ми наступаємо на мурах.
Що швидше ти із цим змиришся, то безпечніше буде.
Що це означає?
Це означає, що ти дуже небезпечний, Вікторе Гарґрівзе.
Твої рішення впливають на весь світ.
Тож якими б доброзичливими вони не здавалися,
не приймай їх сам.
Знаєш, як називають супергероя, який працює сам
і нікого не слухає?
Лиходій.
Я не лиходій.
І сподіваюся, ніколи не станеш.
Але це ще не відомо.
Більше не ризикуй.
Якщо щось потрібно, я завжди готовий допомогти.
Але збрешеш нам ще раз —
Вікторе, я сам тебе вб'ю.
Я радий, що ми уклали мир. Усе вийшло.
Так.
Але ж ми вб'ємо їх зранку, так?
Кріс забив чувака з ножичками.
Ніхто нікого не вб'є.
Чому?
Ми виконали твій план, об'єднали сім'ї, врятували світ.
-Вони нам більше не потрібні. -Я не закінчив.
Що?
Це між мною і татом.
Уклав угоду з татом?
Можливо.
З мене досить.
-Сядь. -Ні.
Ми більше не визнаємо твоєї влади.
Ти жахливий лідер, не вірний нікому, окрім себе.
Не говори за Крістофера.
Справді? Я Номер Один. Ви робитимете те, що я скажу.
Більше ні.
За нове життя без цього вилупка.
Крістофере, що таке?
Відійди, Фей.
Крісе, усе буде добре.
Фей!
Я тобі допоможу. Просто…
Боже, Лютере!
Треба йти. Негайно.
Треба тікати!
Чекай. Бене!
Біжи!
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин