СЕРІАЛ NETFLIX
Не бачу сенсу таке будувати.
Вам казали, що ви впертий?
Не знаю, що це означає, але ці плани дивні.
Чітко дотримуйтеся креслень.
Я сказав, що не розумію цих планів. І не розумію вас.
ГОТЕЛЬ «ОБСИДІАН»
Після роботи.
-Усі мають бути мертві? -Усі.
Ми миттю.
Усі мертві.
Як так, що ми досі тут,
а весь усесвіт змиває в космічний унітаз?
-Може, нас змиє останніми. -Я не до тебе.
Хтось бачив Клауса?
-І тата. -Прийдуть.
Серйозно? Вони потрапили в затор?
Слухайте, ми живі, бо ми особливі, так?
Ми єдині, хто може врятувати всесвіт.
-Можна запитання? -Так.
Хіба ми не спробували й не зазнали невдачі?
Так, бо його план був тупий.
-У мене є кращий. -Авжеж.
Ми використаємо великий друїдний колайдер.
Ви щось там похімічите,
і запустимо Куґельбліц у космос.
Не думав, що я таке знаю?
Він у Швейцарії.
«Адронний»,
а не «друїдний», ідіоте!
Він хоч намагається, кальмар гівняний.
А що ти зробив?
Профукав половину сім'ї.
Хочеш поговорити про сімейні проблеми?
Знаєш, що варто було б профукати? Твою макітру на шиї!
Шкода, що нема торта, щоб зацідити тобі в пику!
-Що ти мелеш? Замовкни! -Стули пельку, інакше…
Агов! Ви закінчили?
Там усесвіт зникає.
Можете й далі переливати з пустого в порожнє,
якщо вам від цього краще.
Але ми запізнилися, і це факт.
П'ятий, облиш.
Усе скінчено, Лютере. Ми програли.
Та ну. Це не може бути кінець.
Облиш, П'ятий. Ми щось придумаємо.
Добре. Зробимо крок назад
і поглянемо на повну картину.
Більшість із нас останні 28 днів намагалася зупинити кінець світу.
Чого саме ми досягли?
Ну, ми знайшли друзів.
Неправильно!
Знаєш, що ми зробили?
Нічого. Ми щоразу погіршували ситуацію.
Амінь.
Коли я був у Комісії,
я розмовляв зі 100-річним собою.
І мої останні слова були: «Не рятуй світу».
«Не рятуй світу»?
«Не рятуй світу».
Це найтупіше, що я чув.
Справді? Що б ми не робили, це не допомагає.
Ми рятуємо світ на день, гладимо себе по голові,
і все знову коту під хвіст.
Може, проблема в нас.
Угу. У нас.
Хвилинку.
То твій великий план — ніякого плану?
Саме так. Усвідомлена відмова.
А чому ні? Ми все перепробували.
Може, всесвіту потрібно саме це.
Приймімо апокаліпсис. Подивимося, що по той бік.
А якщо там нічого?
Тоді приємно було познайомитися.
І якщо ви щось планували, раджу зробити це зараз.
Що ж, на цій суперщасливій ноті
ми…
-Якого біса. -Гаразд.
У нас невеличке оголошення.
Ми заручилися!
Убийте мене.
Ідіоти.
Зараз?
Так. Ми розуміємо, що час не найкращий.
Але, очевидно, зараз або ніколи. Правда, П'ятий?
Не втягуй мене в це.
Той час, що нам залишився, ми хочемо провести з усіма вами.
І ми будемо дуже раді
бачити вас у бенкетній залі о 18:00,
щоб відсвяткувати наше кохання
і офіційний союз того, що лишилося від наших двох великих сімей.
Дрес-код — вишукано-креативний.
Містере Родо.
Сер Реджинальд, з поверненням.
Давно вас не було.
Ви знайомі?
Звісно. Я власник готелю.
-А де діти? -Вони нагорі.
-Добре. Підготуй мій номер. -Звісно, сер.
-Ходімо, сину. -Ти власник цього готелю?
Немає часу обговорювати інвестиції в нерухомість.
-Куй залізо, поки гаряче. -Не забудь, що я питав.
Але, таточку, не можна іти напролом.
Ти про що?
Просто кажу, намагайся не бути
собою, добре?
Роби, як я, Клаусе.
Нічого собі!
І ти сама все це зробила?
Лютер допомагав. Ми не спали всю ніч.
Неймовірно.
-Тату? -Клаусе?
-Привіт. -Слава богу.
Збирайтеся, діти. Швидше!
-Де ти був? -О, Редж і я.
Ми вирішували проблеми тата-сина й кінця світу.
Ви тусуєтеся разом?
Так, ми сміялися, плакали, гралися на дорозі,
коротше кажучи, тепер я безсмертний.
Чекай. Ти що?
Клаусе, ти знову вживав наркотики?
Важливіше питання — чому ви всі граєтеся баночками?
Це запрошення.
Ніхто не грається.
Ми з Лютером одружуємося.
Простору й часу кінець, а ви плануєте весілля?
Так, і до речі,
кількість місць обмежена.
Тарілок на всіх не вистачить.
Так я тебе виховав? Тікати від проблеми?
Пам'ятай, про що ми говорили.
-Вдихни. -Тихо, я в ударі.
-Тату, ти приймаєш пігулки? -Власне, ні.
І запевняю, що ніколи не почувався краще.
А ви хотіли накачати мене,
взяти під контроль мої справи й розтратити майно.
Клаус допоміг мені позбутися цієї жалюгідної отрути.
І тепер, коли туман розвіявся,
я чітко бачу ваші підлі плани.
Через тебе він не приймає ліків? Чим ти думав?
Лише він і думає.
Ви могли б чогось повчитися в цього вражаючого юнака.
Справді кінець світу. Боже мій.
Щодо решти, ви маєте швидко продовжити тренування.
Часу обмаль, і в нас є місія.
Я готовий. Зробімо це.
Дай вгадаю.
Проєкт Забуття?
Звідки ти знаєш?
Мені Поґо сказав.
Давно я не чув цього імені.
І він підтвердив те, що я завжди про тебе підозрював.
Тобто?
Що ти божевільний садист,
який планує погратися нашими життями в черговій безглуздій місії.
І ти повірив незадоволеному шимпанзе,
а не своєму батькові?
Без вагань.
Тобі тут не раді, тату.
Краще йди.
Не говори за всіх нас, здорованю.
Можеш піти з ним.
Отже, до цього дійшло.
Непокора.
Не такого попкорну ми прагнемо.
Спокійно.
Очевидно, ваші чакри зараз на іншій частоті.
Тату, ходімо вип'ємо чаю в номері.
-Пусти мене. -Лютере, Слоун.
Боже мій. Я просто в захваті.
Ви прекрасні. Неймовірно. Що вам подарувати?
Вікторе, у мене запитання.
Насправді, прохання.
Це так зненацька й… Власне, усе зненацька, але я…
Кажи.
Ти будеш моїм дружбою?
Це не важко.
Будеш стояти поруч зі мною і стежити, щоб я не поводився, як ідіот.
Залюбки.
Добре. Чудово.
Гаразд, у нас щільний графік.
Парубоцька вечірка за 15 хвилин, і не всіх запрошено…
-Що-що? -Тож…
Нічого, старий.
Добре.
-Ти ще граєшся в недоторку? -Тихо.
-Я думаю. -Відчуваю запах. Відчини вікно.
Тут є над чим подумати.
-І про що думаєш? -Про кінець.
Гаразд. Поки ми всі чекаємо великого прориву,
народ унизу готується до весілля.
-Я не піду. -Ще чого.
Ти мій плюс один. Одягайся!
Я не піду на весілля.
Світу кінець, я маю його рятувати.
Був варіант — людський кубик Рубіка, ти що пропонуєш?
Надеру комусь дупу. Що ти робиш?
-Ти йдеш. -Треба подбати про дитину.
Гадаєш, я цього не знаю? Я виношую засран…
Тоді чому ти не борешся?
Не завжди варто боротися. Ми можемо не вижити.
Я скористаюся шансом, щоб бути з тобою і дитиною.
Що сталося із самотнім вовком, якому ніхто не потрібен?
Зустрів скажену пані.
І передумав.
Я кохаю тебе, Дієґо,
та не піду на безглузду місію з твоїм татом і патлатим братом.
-Послухай… -Ні.
Можеш провести вечір або долаючи апокаліпсис, або зі мною.
Не роби цього.
Не можна мати і те, і те.
Лайло.
Я обираю тебе.
Здається, я прорахував, як сильно ці діти мене не люблять.
О, так, ненавидять тебе, зневажають.
Їх від тебе верне.
Я зрозумів.
Слухай, тату, ми маємо справу із чутливими душами.
Вони вже надламані, не треба ламати їх ще більше.
Вони ніколи не стануть кращими, якщо не зрозуміють,
наскільки вони некомпетентні й невмілі.
Є така теорія…
-Тату, можемо поговорити? -Не зараз.
-Лише хвилину… -Не зараз! Що ти казав?
Є така теорія — мух легше ловити на мед.
Розумієш, про що я? Ми намагаємося завести тут друзів.
Нащо дружити зі своїми дітьми?
Це для хіпі й тих, у кого низька самооцінка.
Раджу тобі просто поговорити,
перш ніж перетворюватися на Сталіна.
Привіт, як справи?
Боже мій.
Яке гарне
поєднання краватки й жилета.
Де ти це взяв?
Як тобі апокаліптична погодка? Типу того.
Ходи сюди.
Сідай. Випий.
Я хочу,
щоб ти сказав мені щось приємне.
Спробуй.
Давай.
У тебе пропорційне чоло…
це означає, що ти уважний, але легко збуджуєшся.
Чудово!
Ще треба попрацювати, але все ж.
Вони не знають тебе так, як я.
Їм потрібен час, щоб звикнути до цієї версії тебе.
На жаль, часу в нас дуже мало.
Добре, що сьогодні весілля.
Справді? Чому? Мені там не раді.
Вони хочуть, щоб ти заслужив там бути.
Будь татом, а не босом. Тато, а не бос.
Повір, підтримка Лютера багато варта.
Давай, Лютере.
Часом мені кепсько на душі
І сьогодні ти мені потрібна
Потрібна, бляха, як ніколи…
Янгольський голос, правда?
Так, малий, бери вище.
Співай, малий.
Назавжди…
Не віриться, що Лютер перший одружується.
Я вірю. У третьому класі він брав шлюб з моїми фігурками.
Не може бути.
Я не так уявляв парубоцьку вечірку.
У світі зараз дефіцит стриптизерок і тортів.
Я здивований, що ти не запросив до нас татка.
Облиш. Він такий добрий і уважний.
Зовсім не такий, як наш Гарґрівз.
Але визнаю, мені потрібен відпочинок від старого.
І мені нема що сказати
Це повне затемнення серця
Чого носи повісили? Це ж вечірка.
Я радий, що ми зібралися старою компанією, поки ще можемо.
За нас.
Життя нас потріпало.
-Будьмо. -Будьмо.
Хто наступний?
Я, бо нарешті визначився.
Що це буде, маестро?
Це буде дует, друже.
Ура!
Я почуваюся особливим.
Буде класно.
Немає класного караоке. У цьому суть.
Це був найкращий час мого життя
Я ніколи не був таким щасливим…
Так!
Це правда…
Я за цим сумуватиму.
І все завдяки тобі…
Я — ні. Вони найгірші.
Я не те мав на увазі.
Я знаю.
І все завдяки тобі…
Я теж за ними сумуватиму.
Так!
Зараз буде весело.
Зробиш ще одну послугу?
Так, кажи.
Поговори з Еллісон.
-Ні. Я не можу… -Вікторе, будь ласка.
І що я скажу? Чому ти вбила мого друга?
Справді порівнюватимеш, хто кого вбив?
Я просто не хочу, щоб вона була сама, коли все це скінчиться.
Як казав П'ятий. Усі справи треба завершити зараз.
Але чому це маю робити я?
Бо вона завжди була добра до тебе.
На відміну від решти.
Бо ми розуміємо потребу
Просто пам'ятай…
Лютере.
Ходи сюди.
Вікторе, не соромся. Дієґо, ти теж.
Я не хочу.
Гаразд, до біса.
-Іди сюди, Дієґо. -Нумо. Жвавіше!
Це може бути любов
Тому що
Це був найкращий час мого життя
Я ніколи не був таким щасливим
Так, присягаюся
-Так, присягаюся -Це правда
І все завдяки тобі
Бо це був найкращий час мого життя
Я зазирнув у кожні відчинені двері
Поки знайшов правду
Це офіційно.
Бідні мої вуха,
цей ідіот з ножами не вміє співати.
Дієґо. Ти знаєш, що його звуть Дієґо.
Байдуже.
Спробуй бути приязним до нього та інших.
І навіщо це мені?
Я б допомогла вирішити твої проблеми з гнівом,
але я зайнята. Весілля за годину.
Фей мертва.
Так. Я знаю. Інші теж.
І все?
Ти просто відвернешся від Академії Сперроу?
Ти ж чула тата. Нам треба тренуватися.
Скоро станеться дещо грандіозне.
Якби ж ти говорив про моє весілля.
Добре.
Слоун, послухай…
Ні. Ти послухай.
Мені шкода, що тебе не запросили на парубоцьку вечірку.
Мені байдуже.
Не байдуже.
Ти більше переймаєшся вечіркою, ніж Фей та іншими.
-Чи порятунком світу. -Це…
Це божевілля.
Справді?
Ми з тобою ніколи не були самі.
Нас завжди було семеро. А залишився один ти.
Вітаю, Бене. Ти нарешті Номер Один, і сам.
Я Сперроу, і ти теж.
Уже ні.
Що в них такого особливого?
Вони справжня сім'я.
Вони живуть не для продажу фігурок і сумок.
-Ми не лише це робили. -Справді?
Чому тобі так важливо бути Сперроу?
Бо в мене більше нічого немає.
Не впевнений, що місця достатньо.
Хоч би був відкритий бар.
Припиніть. Це для Лютера. Веселіше.
Ого.
Зазвичай у мене гарний зад.
Обрав сорочку оверсайз. Оригінально.
Ти розумієш, що тут нема папараці?
Що? Стули пельку.
Послухайте мене. Це мій день, ясно?
І якщо зможете поладнати кілька годин,
це буде мій весільний подарунок.
Це він почав, тому…
-Ти щойно почала. -Я почала?
Мій день!
Дві години. Витримаєте?
Так.
Дякую.
Ого.
Закінчуймо, поки я не здох від сорому.
Дорогі мої,
ми зібралися сьогодні, щоб гарно провести час, якого залишилося так мало,
тому не підведіть.
Бо сонце не світитиме щодня.
Можна «амінь»?
-Амінь! -Амінь!
Амінь.
Лютере, ти береш цю приголомшливу красуню за дружину?
Так.
Слоун, ти обіцяєш
любити та леліяти цього великого волохатого негідника
наступні 24–48 годин?
Плюс-мінус день.
Я постараюся.
Ну тоді…
Вибачте.
Я оголошую вас подружжям, бляха!
Хай живе апокаліпсис!
Це офіційно гірше за апокаліпсис.
Мені туди.
Дев'ять на тринадцять — п'ять доларів. Дві штуки — вісім.
-Бачиш цю розкіш? -Я вражена.
Я спік торт.
Три яруси. Ти куштувала ягнятину?
-Ні. -Так смачно.
-Справді? -Так.
Дай скуштувати твою, але із соусом.
-Мою ягнятину? -Так. Дай, скуштую.
-П'ятий! -Боже.
Брате.
Чого ти хочеш?
Тато зараз нагорі, у нього є план порятунку світу.
Давай сходимо до нього, поговоримо.
Ви тепер нерозлийвода зі старим?
Цей тато інший. Він черепаха.
Ззовні жорсткий,
але милий і зморшкуватий,
а іноді чарівний усередині.
-Клаусе. -Що?
Старі пси, як я і він, не змінюються.
Він ніколи про нас не дбав.
Тому мій єдиний план на сьогодні — нахлятися до невпізнання.
Звісно.
-Приступай. -Неодмінно.
Клаусе, і не думай іти туди й заповнювати його порожню макітру поганими ідеями.
Я? Як ти смієш…
Може, ти й безсмертний, але я знайду спосіб
перетворити твоє існування в земній площині на біль і страждання.
Ясно?
Так. Авжеж.
Чудово. Усміхнися.
Бувай.
У мене ягнятина.
Правда?
Коли звідси можна звалити?
Після промов.
Я так довго не витримаю.
Ти не бачила тата?
Випий, Бене.
Розслабся хоч раз у своєму жалюгідному житті.
-Вітання містеру й місіс. -Гей, брате.
-Будьмо. -Щодо тата.
-Ні. -Ні.
-Відповідь — ні, Клаусе. -Він змінився.
-Ні, він не здатен змінитися. -Лулу, він інший.
Він допоміг мені подолати дитячі страхи. Ми кидали м'ячик.
Ти кидав м'яч з татом?
Ми назвали гру «Авто-м'яч», але це наша фішка.
Придумай з ним щось своє.
Припини. Слухай, тебе дурять.
-Ні, мене не дурять. -Ні, дурять.
-Ще гірше. -Облиш!
Тебе провокує твій батько.
Так, але думаю, якщо ти даси йому шанс…
Клаусе!
Коханий, усе гаразд.
Це наше весілля.
Твоя правда. Вибач.
-Так. -Вибач.
Усе добре.
Слухай, я хочу насолодитися весіллям.
-І тобі раджу. -Гаразд.
-Скуштуй лосося в желе. -Звучить смачно.
-Добре? -Так. Пішло воно, я намагався.
Ти… це моя ягнятина.
Це твоя ягнятина.
Не думаю, що йому не подобається.
Зробимо це пізніше.
Що він тут робить?
Слухай.
Усе добре.
Ні, не добре.
Спробуй бути чемним.
Для мене.
Добре.
Гаразд.
Краще хай тут не сідає.
-Хай тут не сідає. -Що він тут робить?
Так, іди далі.
-Хто його запросив? -Сідай і страждай, як усі.
Мене на вечірку не запросили, а його на весілля запросили?
-Ніяк не можеш розслабитися? -Тепер ми всі тут.
Бене?
Розслабся.
Він їсть яйця з ножем і виделкою?
Це сумно. Мені від цього сумно.
Представ мене.
-Негайно. Ходімо. -Ні.
Іди!
-Ти серйозно хочеш, щоб я… -Так, ходімо. Як я?
Гарна.
Тату.
Лайла.
Лайло. Сер Реджинальд Гарґрівз.
Надзвичайно приємно.
Я чую акцент Іст Енду?
Ви уважний.
Я позбувся свого на користь Квінса.
Дай вгадаю. Спіталфілдс?
-Близько. Вайтчепел. -Знаєш «Кет енд Кастард»?
-Біля «Фокс енд Хаунд». -Найкраща риба й фрі.
Я б убила за горохове пюре.
Як ти опинилася з ним?
Ми зустрілися в психлікарні.
І не сумніваюся.
Може, йому не вистачає кількох клепок, але він нічого.
Справді.
Вона виняткова.
Молодець, хлопче.
Дякую, тату.
Шкода, що час невдалий.
Чому?
З тебе вийшов би чудовий батько.
Беніхано, не бий мене!
Слухай.
Я знаю, що ми не найкращі друзі в цій лінії часу,
але в мене є для тебе завдання.
Чарівно.
-Десятеро. -Га?
-Нас залишилося лише десятеро. -Добре.
П'яний Бен любить цифри й креветки.
А ви не запросили мене на свою тупу парубоцьку вечірку.
Ти нарешті зняв свою броню, Бенні?
-Чому я вам не подобаюся? -Бо ти насуплений гівнюк.
-Але вам подобається той Бен. -Ми його любимо.
Чому? Що в ньому особливого?
Бо він був усезнайка.
Постійно бурчав.
Маленька темна хмарка в ідеальний сонячний день.
Це все погані риси.
Так, але вони йому пасували.
Знаєш що? Я набагато кращий за іншого Бена.
Я був Номером Один. Двічі.
І тато помітив?
Ні. Він був зайнятий тобою.
Чуваче, ти надто стараєшся. Озирнися.
Ніхто не лізе зі шкіри, щоб бути ідеальним.
Ми повне лайно. Ясно?
А наш Бен, мій Бен,
був такою ж катастрофою, і тому його було до біса легко любити.
Привіт.
Існує звичай, щоб батько нареченої…
-Я не в настрої. -Еллісон…
Ні, я розумію. Це весілля.
Усі п'ють і дружать.
-Я цього не відчуваю. -Нічого.
Не обов'язково мати святковий настрій.
Але, будь ласка, вислухай мене.
Слоун, ще коли ти була маленька,
я знав, що ти надзвичайно розумна.
І хоч не скажу, що так само добре знаю Лютера,
та з тих кількох хвилин разом,
я вважаю, що ти знайшла собі адекватного партнера.
-Він назвав Лютера адекватним. -Найкраще, що він йому казав.
Хусточка робить його м'якшим.
Визнаю, що, як батько, я наробив помилок.
Сподіваюся, що ці недоліки
будуть поодинокими чорними плямками на зеленому газоні.
Вибач.
Я зробив помилку.
Я збрехав і…
зрадив твою довіру.
Але ти
для мене важливіша за все в цьому світі.
Ти пробачиш мені?
Ні.
Не пробачу.
Я гордий називати вас своїми дітьми.
Навіть тих, кого я виростив в іншій версії себе.
Сподіваюся, сьогодні ми створимо кілька особливих спогадів…
за той безцінний час, що в нас залишився.
Якщо не пробачиш, знай, я пробачаю тобі.
За що?
І на завершення…
Я нічого поганого не зробила.
Знаєш, я
втомилася бути дурепою, що завжди тебе підтримує.
-Я втомилася бути невдахою. -Це ти невдаха?
Усе наше життя ти казав, що хочеш, аби ми були близькі,
ми нарешті до цього дійшли.
І ти все зіпсував, бляха.
Не я.
Ти справді хочеш так закінчити?
Не хвилюйся. Сьогодні я міцно спатиму.
Над полем лілій сонце сходить
Мати в серпанку ні слова не зронить
Люди вбрані в чорні шати
Щоб те, що на душі, сховати
Важко дихати, на секунди рахунок
Молю, щоб минув тебе смерті цілунок
Безглуздя якесь.
Чудово. Браво, тату. Браво.
Не знав, що старий на таке здатен.
Гаразд.
Час повернути посмішки на обличчя.
Це для всіх, хто готовий веселитися.
Заходь
Сідай, містере Самотній
Ти спізнився…
Отже, підсумки вечора.
Бен і П'ятий п'яні в дошку.
Містере Самотній…
Віктор і Еллісон ледь не побили одне одного.
-Так. -Так.
Тато декламував дивний зворушливий вірш про смерть.
Та гадаю, він залишиться…
Непогано для весілля Гарґрівзів перед кінцем світу.
Я не хотіла гучного весілля.
Це все, що мені треба.
Не можу навіть посміхнутися…
Ми колись були такими.
Ми ніколи такими не були.
Гидота.
Так краще.
Хто це спланував?
Без образ
Але знаєш, я все ще шукаю
Мабуть, це добре.
Я була б гівняною мамою.
Сумніваюся.
Привіт.
Я бачив
і ціную твою спробу.
О ні!
-Що? -Ні!
-Навіщо ти привів сюди Бена? -Та ну!
-Вислухайте мене, перш ніж… -Вислухайте його.
Брата, якого ви знали як Бена, немає.
Я не про нашого Бена, милого Бена.
Я про цього Бена.
Той козел зник.
-Зник. -Що ти мелеш?
Чоловік, який стоїть перед вами, — новий Бен,
він один з нас і член команди.
-І він частина сім'ї! -Частина сім'ї!
Давайте привітаємо його, скинувши з даху.
-Я допоможу. -Досить.
Що ж.
-Хай залишається. -Чому?
Бо це моє весілля. Хай залишається.
Так!
Я так і знав.
Дуже мило з твого боку, здорованю.
Будь ласка.
От бляха.
Знаєте що? Сьогодні я маю все, про що мріяв.
Ти мріяв про шлюб?
Щоб усі зібралися разом, коли це дійсно важливо.
Одна велика справжня сім'я.
Фу!
Я зараз блюватиму.
Власне,
здається, я голодний. До зустрічі. Піду поїм.
Він справиться?
Це ж П'ятий. Як гадаєш?
-Може, розходимося? -Ще рано.
Добраніч.
-Куди йдемо? У ліжко? -Ще не пізно.
Хто це?
Бен.
Куди він іде?
Це ще не кінець.
Зіграємо в Скрабл?
Караоке.
-Так. -Мені час.
-Добраніч. -Добраніч.
Ми все обговорили, чекати немає сенсу.
Часу обмаль. Без тебе я не впораюся.
Домовилися?
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин