NETFLIXOVA SERIJA
Nemojmo to više raditi.
-Bježati od apokalipse? -To je naša furka, ne?
Ovo je poremećeno.
-Isti apartman, s dupetom. -Nije hiperbola.
Ovo je k'o Alisa u zemlji čudesa.
Da, i još je čudnije.
Napokon druga strana.
-Gdje je Klaus? -Djeco, žao mi je, ali vaš brat…
Učinio sam što sam mogao, no nije prošao na vrijeme.
Kugelblitz je uzeo zadnju žrtvu.
Ne, bio mi je za petama kad sam ušao u tunel.
Moramo se vratiti.
Nemamo se čemu vratiti.
Djeco, poslije ćemo plakati.
Moramo dalje.
Čekajte. I Luther i Klaus?
Kad kažemo stvarnost,
što zapravo mislimo?
U 19. stoljeću najbolji umovi toga doba
teoretizirali su da živimo u satnome mehanizmu kozmosa.
U kvantno doba
mislili su da su vrijeme i prostor hologram.
Drevni su ljudi vjerovali
da smo došli na leđima četiriju letećih kornjača
ili na rogovima bijeloga bizona.
Zbog tih se ideja moramo pitati
hoćemo li ikad spoznati oblik stvarnosti?
Ili još čudnije, ima li oblik osim onoga koji mu mi dajemo?
Opa!
Osjećaš se sitno, ne?
Zašto bi itko stavio ananas na pizzu?
Znaš, kad malo razmisliš,
samo smo
sitna zrna pijeska
u pustinji punoj drugog pijeska.
To je ukras za koktele, u najboljem slučaju.
Unutar sunčevih sustava.
U pustinjama galaktika.
Pravo je pitanje zašto je na mojoj pizzi?
-Slušaš li me? -Da, naravno.
Mi smo beznačajni u svemu. Bla-bla.
Žao mi je što nisam napušeni brucoš na filozofiji.
Samo malo.
-Gdje smo točno? -Mrtvi smo.
Mrtvi smo.
Dobro došao u moj kvart.
Veličanstveno je.
Trebali ste ostati ovdje. Ovdje je ljepše.
Lila i ja jedva smo preživjeli.
No sad sam ja ovdje i brojke nam idu u prilog.
Što god bilo, bilo je snažno, brzo i ljuto.
Što god radili, ne zvonite.
Ili ćete izgubiti prst ili pipak.
Riskirat ću.
-Ne! -Makni mi se s puta.
Moramo biti bistre glave.
Bistre glave? Misliš da sam ljuta?
Da, ljuta sam. Želim ubiti to što je naudilo Lutheru.
Nismo izgubili samo Luthera.
Izgubili smo i Klausa.
I ja sam ljutit. Svi smo.
Moramo biti pametni.
Kad dođe vrijeme, djelovat ćemo.
Ne pokušavaj. Vrata te ne puštaju van.
Zapeli smo ovdje?
Ovo je mjesto ispit, klopka i sredstvo spasenja, istodobno.
-Zna li tko što piše na tom znaku? -Da, piše: „Ne zvoni.”
To znači.
Kužimo, Diego.
Zvono je loše.
Što ćemo?
Zna li itko?
Reggie?
Reggie.
Gladna sam. Želi li tko unagi rolnicu?
Kako možeš jesti u ovakvom trenutku?
Ne znam. Kako ti možeš biti krelac?
-Hej! -Ti…
Odbij. Dobro?
-Jede radi… -Snage.
U ovim teškim vremenima.
Diego, dođi malo.
Mrtav sam?
Da, drago mi je što sam uz tebe za tvoj prvi put
jer je ovo čudan osjećaj.
Kao da se budiš iz živopisna sna,
ali ne brini se
jer će uskoro sve imati smisla.
O, Bože. Tata me ubio.
O, Bože! Ubio je i mene. Mnogo puta!
Tuđinac je!
Nastojimo ne koristiti takvu terminologiju.
I znam da je pretjerano pristojno,
ali mogao bi reći da je
Britanac.
Ne! Želim reći da je izvanzemaljac.
On je kao čovjek kukac s drugog planeta.
O, Bože!
Klause, moraš se vratiti i upozoriti Sloane i ostale.
Non posso. Završih s drugom stranom.
-Molim? -Da, pripadam ovamo.
Cijeli sam život bio gubitnik. Bio sam nakaza.
Griješio sam, pogreška za pogreškom,
ali sve je to bio znak.
To je bio znak da je ovo moj dom.
I da mi je suđen.
Ova rupa?
Mislio sam u Eteričnome, blesane,
s tobom i svim našim vječnim prijateljima duhovima.
A što ću ja?
Jesti pizze i gledati kul dokumentarce s moi zauvijek.
Čekaj. Okrenut ćeš leđa našoj obitelji?
Ne razbijaj glavu time.
Uskoro će doći. Na kraju svi umru. Nije li tako?
Da, mi smo mrtvi, zar ne?
Kao Macarena, dušo.
-Kao Macarena! -Da!
A što ako učinim ovo?
Dobar pokušaj, krupni,
ali u Praznini nema boli.
Da, daj sve od sebe!
Prihvaćam izazov.
Ne mogu vjerovati da bi me izdao.
Oprosti, no možda bismo im trebali reći.
Ne.
Zabavu otkrivanja spola možemo prirediti nakon misije.
-Da, ali zamisli… -Dodaš mi sojin umak?
Ne razumijem.
Sad smo s ljudima koji nas najviše vole.
Zašto im ne bismo rekli?
Ha? Situacija je užasna
i bilo bi lijepo obitelji dati razlog za borbu.
Daj začepi i jedi ribu.
Dobro.
Ne, kao što je stari rekao.
Jednom je slučajnost, dvaput veća slučajnost,
a triput se neće dogoditi jer nisam brbljavi idiot.
Ne znamo je li ih ubio.
Ozbiljno? Ovo je njegov način rada. Ovo smo već vidjeli.
Jesi li zaboravio kako smo se svi spojili?
Tatin pogreb.
Točno.
Već vas je ovako izlevatio, i opet će.
-Daj, Peti. -Ne.
Izgubio je glasovanje za tunel,
ali evo nas.
Siguran si da bi mogao ubiti Luthera?
Mogao bi ubiti Luthera, Klausa i ostale
bez ijedne moralne kapi znoja,
a još je gore što mislim da je Allison upletena.
Ne.
Mrzim govoriti ono što svi govore.
Pusti sad klišeje žalovanja.
Znam da sve završava,
ali mislila sam da ćemo biti zajedno kad se to dogodi.
A nisam se stigla ni oprostiti.
Ja sam se oprostila
od kćeri i muža.
Ali nije bilo dovoljno. Osjećaji su…
presnažni su za riječi.
Luther te volio…
do Mjeseca i natrag.
Tako si ga usrećila.
Ne, bila je sa Sloane u tunelu.
Ne govorim o Klausu.
Luther?
Što? Ne, ne bi to učinila.
Raspada se otkako smo došli ovamo.
-Da, izgubila je kćer. -I ubila je Harlana.
Čak i da imaš pravo,
sumnjam da će priznati ako ih pitamo.
Slažem se.
Daj, čovječe. Slušaj me.
Ne vraćam se onamo da me šamaraju.
Ti to ne možeš promijeniti!
Tako si nevjerojatno sebičan! Znaš li to?
Opusti se. Bez brige.
Imaš sve vrijeme svijeta da to preboliš!
Sad mi je dosta!
Sranje.
Daj!
Morao sam umrijeti milijun puta dok to nisam shvatio.
Opet?
Da, opet.
Ovo je nečija predodžba raja?
Opa!
-Koji… -Hej, kompa.
-Ti! -Ne!
Vraćaj se ovamo!
Škakljaš me!
Pusti me!
Ti.
Možda ne osjećaš bol,
ali vječno bih te mogao bacati kroza zidove.
Nikad nećeš imati mira! Nikad neću prestati!
Ne.
Praznina je moja kuća.
Možda je kuća na napuhavanje, ali moja je!
Ne želiš pomoći obitelji. Dobro.
Ali ljubav mog života ide u pakao.
Ne znam mogu li. Tko zna kamo su otišli?
Klause, ovo je tvoja kuća.
-Da. -Upravo si to rekao.
-Da. -Ti si kralj smrti.
To je malo grandiozno.
Prije sebe vidim kao…
Da?
…Princa tame.
Što god!
Vjerujem u tebe, brate.
Možeš sve što želiš.
-Bok. -Bok.
Oprostite što smo vam upali.
Dobro. Slušaj, učinit ćemo to.
-Pokušat ćemo. -Dobro.
Također, na motivacijskoj ljestvici od jedan do Hrabrog srca,
ovo je pola Rudyja.
-Bilješke poslije. -Mislim da možeš bolje.
Neka sve ide kvragu!
Moramo razgovarati.
-Imam posla. Može li pričekati? -Ne može.
Ubio si Luthera i Klausa?
Hodnicima hotela vreba Čuvar.
Moramo ga poraziti da uspijemo.
Što bih dobio ubijanjem dvojice naših?
-Odgovori! -Mislio sam da jesam.
Ako saznam da mi sereš, starče, dogovor otpada.
Uvjeravam te da ću se držati svoje strane
i očekujem isto od tebe.
-Što je to bilo? -Ne tiče te se.
Ne tiče me se? Sad smo u hotelu Zaborav.
Kako si htio. Ja sam to omogućio.
Ne budi smiješan.
Allison je ubila Harlana, ja sam ujedinio obitelji. A ti, Drugi?
Okupite se, djeco.
Sad kad smo imali priliku doći do daha,
pravi posao može početi.
-Mit o sedam zvona? -Točno. Barem netko prati.
-Dobro, što kad nađemo zvona? -Ne.
Zvona su samo metafora za ovo.
-Pečat. -Točno, Peti.
Pečat je ključ sedam zvona.
Kad nađemo ovaj simbol, korak smo bliže resetiranju svemira.
Što ćemo kad ga nađemo?
Ne znam.
Molim? Ovdje smo jer si rekao da imaš plan.
Imam, do određene mjere.
Sjajno. Zauvijek ćemo ostati u hotelu,
zuriti u zidove i jesti loš sushi.
Pečat je naš jedini izlaz
i prilika za obnavljanje svemira.
Čudno što se ti i tata razumijete.
-Gdje ćemo početi? -Podijelimo se u skupine.
Idem s Allison i Sloane.
-Ben i Peti s Viktorom. -Želimo Allison.
Ben za Allison. Trenirali smo zajedno, pa ima smisla da uzmemo Allison.
Da. Ne, hvala.
Zašto ne?
Sjajna ideja.
Allison, Umbrelle. Vrapci, držite se skupa.
Svatko na drugi kat.
Moramo naći pečat.
-A mi? -Vi ste dvojac.
Nitko ne želi slušati prepirke.
Raširite se. Sve pomno pretražite i nađemo se za 30 minuta.
Ovo je gubitak vremena.
Mislim da mi se tvoj tata počinje sviđati.
Zaboravio sam dnevnik. Krenite. Vidimo se na petom.
Netko se svojski potrudio da ga skrije.
Koliko je velik?
Dobri stari Reg nije rekao.
Stvarno? To me iznenađuje. Mislio sam da znaš više o njegovu planu.
Oprosti. Što ti to znači?
Vidio sam vas u apartmanu Bijelog bizona tijekom vjenčanja.
Sad možda nije trenutak…
Čula sam da si pao u nesvijest.
Da, i trebalo mi je vremena da se sjetim što sam vidio,
ali sjećam se, Allison.
Ti i tata ste se dogovorili.
Na što si pristala?
Dogovorila sam se? S tatom?
-Reci da se šališ. -Ne šali se.
Odgovori na pitanje.
Prolupao si.
Dogovorili ste se. Sad je Luther mrtav.
Dobro, Luthera je ubilo to čudovište iz pakla.
-A Klaus? -Nije ušao u tunel.
Znaš, zbog tvog dogovora ljudi umiru.
Mislite da sam se dogovorila s tatom
da ubijem Luthera i Klausa?
Završili smo. Vidimo se u predvorju.
Hej, čekaj, ne.
Čekaj! Peti!
Allison.
Slušaj.
Viktore? Allison?
Dobro.
Sad počinje zabava.
Ne, sita sam vas dvoje i vaših teorija zavjere.
Daj. Samo me slušaj…
Zašto bih?
Vi ste odlučili ostati i umrijeti.
Poslali ste obitelj i svemir u pakao.
Samo sam se ja borila da sve spasim.
Moramo znati što tata planira prije negoli još tko strada.
Gdje je Peti?
Bio je iza mene.
Peti?
Hej.
Izvući ćemo se iz ovog kaosa.
Nas troje bit ćemo dobro.
I što onda?
A onda ćemo biti sretna obitelj.
Ne, nećemo.
Je li ovo opet sranje kad se moram dokazivati kao tata?
-Prošao si, u redu? -Dosta mi je.
Čekaj!
Nije riječ o meni, ne?
Bojiš se.
Bilo je lakše sa Stanom.
Mogao si me poslati kvragu
i onda ti ne bih morala reći za bebu ni tražiti da ostaneš sa mnom.
Čemu istina kad možeš zajebati nekoga
i dobiti što želiš, a da ne moraš biti ranjiv?
Znaš li koliko je to ludo?
Ali što ako iznevjerim našu bebu kao što je moja mama mene?
Onda nećeš.
Jer iza sveg tog ludog sranja
stoji dobra i pristojna osoba.
-Sigurno? -Da.
Tisuću posto.
Hajde.
Jesmo li završili u istom dizalu?
Ne zaboravi pogledati ispod biljaka.
Mrdni se i počni tražiti skrivene ladice.
Hej,
ovo je zid i…
Još jedan zid.
Koji je tebi vrag?
Ljudi umiru, a ti glumiš nadurena tinejdžera.
Zvučiš kao tata.
Zašto ti je važno da te tata voli?
On ne definira ni tebe ni nas. Ostavili smo svoj trag bez njega.
Kao Akademija Vrabaca, ali sad ih više nema.
Nije ni bio Vrabac.
Bio je naš tata i to usran. Ne trebaš ga.
Tebi je lako to reći kad već imaš novu obitelj.
Najbolji dio te obitelji upravo je umro.
Ne mogu vjerovati, ali drago mi je što vas vidim.
-Što je bilo? -Hotel se mijenja.
Hodam u krug, ali kao da je živ.
-U predvorje. -Pokušao sam.
Koji god smjer, završim na istome mjestu.
Možda nemaš osjećaj za smjer.
Dobro. Onda vodi, Magellane.
Peti?
Peti.
-Gdje je? -Odakle da znam?
Daj, ne možemo više ovako.
Molim te, kako da se vratimo na staro,
prije one lažne isprike i…
I laži?
Allison, daj! Kako to možemo?
Ne znam možemo li uopće.
Problem, tata?
Ti!
Nedostajao sam ti.
Samo je jedan ulaz u Zaborav. Nije moguće.
Pa, evo me.
Fascinantno!
Rado bih to istraživao, no nije pravi trenutak.
Iskoristio si me da dovedeš obitelj.
Shvaćam, ali iskoristio si me.
Kad ti nisam bio od koristi, ostavio si me da umrem?
Da umreš?!
Učinio sam ti uslugu.
Znao sam da ćeš se vratiti u Prazninu kamo pripadaš.
Sviđa mi se.
-Zašto si onda ovdje? -Jer si ubio Luthera.
Nužno. I učinkovito.
Tko je sljedeći, tata? Peti? Viktor? Cijela prokleta obitelj?
Prestani. Svi su na položajima. Ubrzo počinje bitka.
Jedno sam zvono do nagrade. Sve ćeš uništiti!
Da sam dobio pet centa svaki put kad sam to čuo, imao bih dolar.
Što nije toliko novca,
ali imaš trgovine „Sve za dolar” koje…
I gotovo.
Zar me nitko ne sluša?
Ne, dragi. Ne slušamo te.
Vratimo se u predvorje.
Da.
Koji je glupi član obitelji pozvonio?
Allison!
Allison, moramo ići!
Allison, ustani! Idemo!
Tko je to učinio?
-Bolje da odemo. -Iza tebe.
Hajde!
-Diego, čekaj. -Jebeš ovo.
Dobar pogodak, dušo.
Jeb'o me pas.
Idi!
Pritisni gumb.
-Koji kat? -Bilo koji!
Stvarno? Samuraj?
Osveta joj dobro stoji.
Daj začepi i pomozi da ga ubijemo.
Ovuda. Hajde.
Dobro.
Hej. Dobro.
Moramo podvezati tu ranu.
Imao si pravo. Dogovorila sam se s tatom.
Luther i Klaus?
Nemam ništa s tim. Kunem se.
Zašto mi sad govoriš?
Jer mi moraš vjerovati.
Učinila sam to za sve nas.
I za Luthera i Klausa.
Što je ponudio?
Moraš mi vjerovati.
Pogledaj me Ako preživimo, sve će biti u redu.
Viktore?
Allison?
Viktore!
Allison?
Rekao sam ti da odeš. Dobro?
Da umreš sam? To nije zabavno.
A dijete?
-To je moja briga. -Ne, ja sam mu otac.
Koji ne sudjeluje u trudnoći sljedećih šest mjeseci.
Ne mogu te uvjeriti da ovo preskočiš?
-Napokon shvaćaš. -Imaš pravo.
Shvaćam.
Hej!
-Što radiš? -Štitim svoju obitelj.
Ne. Diego, ne ostavljaj me.
Žao mi je.
-Obećao si da ćemo uvijek biti zajedno! -Znam.
Diego, ne radi mi ovo!
Kad beba dođe, reci mu
ili njoj kakav sam čovjek bio.
Kakav sam pokušavao biti.
Ne, Diego. Ne.
Diego!
-Pet puta si ga. Trebao bi biti mrtav. -Oklop. Kao beton je.
-Razmak između stražnjih ploča. -Moramo doći iza njega.
-Ubijmo to. -Sloane.
Hej, seronjo!
Peti?
Allison?
Napokon netko s moći koju vrijedi oponašati.
Lila? Zašto si bila u ormaru?
Objasnit ću poslije.
Sranje.
-Dosta mi je bježanja. -I meni.
Ovo mi je poznato.
Barem ovaj put ne ciljamo jedna drugu.
Idemo.
Klause?
-Bože, Klause! -Lila.
-Dobro si? -Klause!
-Odakle ti? -Što je bilo?
Mislila sam da si mrtav. Hej.
Da bar. Bok.
Jesi li dobro?
-Ma jesam. -Klause.
-Loše izgledaš. -Pokušaj ti ubiti Čuvara.
-Upravo jesmo. -I mi.
Rekao sam da ostaneš u…
Volim te!
Mislila sam da si mrtav.
Da, živ sam i nevjerojatan,
unatoč tatinim pokušajima da mi razbije lubanju, no pustimo suze.
Sada morate znati da je
tata ubio Luthera.
I zatvorio mi je tunel pred nosom i pozvonio glupo zvono!
Što planiraš, starče?
-Nemamo vremena. -Ubio si Luthera!
Nisam imao izbora. Niste bili ekipa.
Tvoji glupi mitovi i priče.
Nikad nije bilo sedam zvona ni Nordijaca.
-Doveo si nas da umremo! -Ne.
Negdje u ovom hotelu ključ je resetiranja svemira.
Moramo pronaći pečat!
Nije me briga za pečat! Nikoga!
Jedva smo preživjeli Čuvara s glupim šljemom i srpom!
Naš je Čuvar imao sjekiru.
Naši su imali mač.
Jedan je ostao.
Moramo ga napasti.
Jer je sjajno završilo prošli put.
Imaš lijekove protiv bolova ili možeš začepiti?
Možete li se stišati u muklu riku?
Hvala.
Našao sam pečat! Na…
Nitko mi neće dirati ženu, kujin sine.
Sve sam ti godine bio odan.
Protratio sam život na Mjesecu, a zašto?
Da me iskoristiš za glupu misiju?
Imao si svrhu.
Ostavio sam te da čuvaš najdragocjenije u svemiru.
Što?
Uskoro ćeš shvatiti.
Svi vi.
Klause.
Ne mogu više izdržati.
Zauvijek ću te voljeti.
Dobro?
Pečat je na podu predvorja!
Zvijezde!
Djeco, nađite zvijezdu na pečatu. Stanite!
Bene, sad ti! Brzo!
Sedam točaka. Nas sedmero. Mi smo zvona.
Ne.
Ti ne.
Brzo, da ga zaustavite!
Broj Pet, brzo!
Nismo se tako dogovorili. Boli ih.
Ne mogu prestati.
-Isključio bih stroj. -Stroj? Ne razumijem.
Hotel je samo fasada.
U stroju smo u drugoj dimenziji.
Graditelj svemira izgradio je i ovo.
Kakve to veze ima s njima?
Čestice u njihovim tijelima jedino su što pokreće stroj.
Ubio je Luthera.
Pokušao je ubiti Klausa.
Neće prestati dok svi ne umremo.
Dobro, prestani!
Pri kraju sam.
A kad završim, dobit ćemo po što smo došli.
Ne, ubijaš ih!
Sve u životu ima cijenu.
Prestani!
Allison, ne diraj taj gumb. Ne znamo što radi.
Allison, stani!
Ne tjeraj me na ovo!
Vjeruješ li mi?
Viktore, što radiš? Zaustavi je!
-Allison, čekaj! -Allison, nemoj!
Claire?
Što ne valja, mamice?
Sve je u redu, dušo.
Sretna sam što sam kod kuće.
Ovdje si oduvijek trebala biti.
Bok, dušo.
Super.
PARK SJEĆANJA
ZAHVALJUJUĆI DONACIJI SIR R. HARGREEVESA
Luthere?
Sranje.
-Vidiš me? -Da!
-Živ sam? Živ sam! -Da!
-Luther je živ! -O, Bože!
-I ne samo to, glomazni. -Ha?
Opa!
Jebote! Moje tijelo!
Čekaj.
-Izgledam sjajno. -Luther je sad vitak.
-Moram pokazati Sloane. -Imam ruku.
Ovo je fora. Čekaj. Gdje je Sloane?
Bila je odmah iza mene…
-Kad je Allison stisla gumb. -Nema je.
Ne znam za vas, ali godinama se nisam ovako dobro osjećao.
-Zna li itko gdje smo? -U hotelu.
Ili je barem nekoć bio ovdje.
Mislim da je stari uspio.
Resetirao je svemir.
Vratili su ti se prsti.
Sloane? Sloane!
Hej.
Nije me briga za resetiranje.
Želim svoju ženu. Gdje je?
Drago mi je što si živ, miči ruku.
Ne dok mi ne odgovoriš.
Dobro, zajebi ovo.
Nešto nije u redu.
Tako je. Dobit ćeš batina.
-Razbij ga. -Ne, idiote.
Moja moć. Ne mogu treptati.
Da, baš.
To nije dobro.
Dobro. Daj!
Abrakadabra duhovi.
To znači da sam opet smrtnik?
Čovječe!
Čekajte. Kako ćemo ih vratiti, idioti?
Sranje.
Moram pronaći svoju ženu.
Luthere, ne možeš ići.
Bio si mrtav prije pet minuta. Krhak si!
-Moram za njime. -Ne. Klause, čekaj!
-Odoh ja, kuje. -Dajte.
-Moramo se držati skupa i... -A što možemo?
Živjeti svojim životima?
Seronjo.
FINANCIJE HARGREEVES
Ovaj vlak ide prema postaji Yeouido.
Prijevod titlova: Željko Radić