Усе життя зникне до кінця дня,
але хто чи що б
не створило простір і час,
вони залишили спосіб усе виправити,
якщо всесвіт раптом зіткнеться з повним знищенням.
У всесвіті є портал.
Я збудував цей готель навколо нього,
а по той бік… відповідь.
Ти божевільний садист, який планує погратися нашими життями
в черговій безглуздій місії.
Без тебе я не впораюся. Домовилися?
Ви з татом уклали якусь угоду.
-Про що ви домовилися? -Ми з татом уклали угоду.
Чому кажеш зараз?
Бо хочу, щоб ти мені вірив. Я зробила це для всіх нас.
Ти мусиш мені вірити.
Це місце — випробування, пастка й засіб порятунку одночасно.
-Хтось знає, що там написано? -«Не дзвонити».
Ви повинні знати:
тато вбив Лютера.
І не впустив мене в тунель.
Ні, тату!
І подзвонив у тупий дзвінок!
Мене ніхто не слухає?
Знак на підлозі вестибюлю. Це зірки!
Номере П'ять! Швидко!
Ми так не домовлялися.
Меріґолд у їхніх тілах — єдине, що живить машину.
Він не зупиниться, поки ми не помремо.
Ти їх убиваєш!
Усе в житті має ціну.
Ти мені довіряєш?
Вікторе, що ти робиш? Зупини її!
Не роби цього!
Де вона, П'ятий?
Забери від мене руки.
Ні, спершу дай відповідь.
Пішов ти.
Щось не так.
Мої сили. Я не можу переміщатися.
Як їх повернути, ідіоти?
ШІСТЬ РОКІВ ПО ТОМУ
ДЖИН
Твій хід, Джине.
Дякую, Джин.
Ти тільки поглянь. А в Мерла є яйця.
Стеж за словами.
Що? Перекинеш мене через коліно і даси ляпаса?
Немає нічого поганого в доброму ляпасі.
Трамп.
-Дякую за підставу, Джине. -Завжди радий, Джин.
Тебе щойно перехитрили, куцепердику.
-До дупи це все. -Так.
Пошукаймо інший стіл.
Гра ще не закінчилася, хлопці.
-Для нас закінчилася. -Ну гаразд.
Я внесу вас у список штрафників.
-Хто сказав? -Правила ліги.
Підете — і вас виженуть із турніру.
Вони повернулися.
Так.
Я попісяти.
Я з тобою.
Заради бога.
Годі тобі. Не скигли. Ми зараз прийдемо.
Я докторка Джин Тібедо. А це мій чоловік — доктор Джин Тібедо.
Не треба імен.
Мені байдуже, хто ви.
Обмін або готівка, без варіантів.
Ого.
Що там таке, Джин?
Джине, дивися. «Любов у кредит».
Джине, поглянь на ім'я.
Гарґрівз!
Так, бачу.
Десять штук за пару.
Десять штук?
Ми можемо дати лише п'ять.
Це тобі не базар, друже.
Десять штук, або валіть нафіг.
Розумний вибір.
Агов.
Гарний постріл.
Я знав, що буде море крові. Глянь, якого розміру в нього голова.
Ти весь час знав, що в мене був трамп, так?
Старий негідник.
АКАДЕМІЯ АМБРЕЛЛА
НОВА ШОТЛАНДІЯ, КАНАДА
-Де він? -Хто?
Не вдавай дурня, Джеррі. Я знаю, що він тут. Де він?
Віку! Ти тут чи ні?
Привіт.
Емі, що таке?
Сам знаєш.
Подзвони, як підростеш.
Емі.
Ну що ж.
Віка офіційно відшила кожна дівка в місті.
Ні, це неправда. Це неправда.
-Віку. -Що?
Дзвонять.
Алло?
Привіт. Давно не чулися.
Лютер?
Як життя?
Добре. Що сталося?
Нічого не сталося. Чому щось має статися?
Ні, я дзвоню спитати, чи ти підеш на ту штуку.
-Яку штуку? -Дієґо і Лайли.
День народження малої Ґрейс.
Я б залюбки.
Але в нас зараз високий сезон.
І це мій бар.
-Якщо не стежитиму… -Приїдь.
Добре? Бодай раз.
Я подумаю.
Відлік пішов: п'ять, чотири, три, два, один…
Чоловік, який переосмислив образ астронавта.
Космобой!
Бляха.
Космобой!
Мамцю рідна!
Ти мав бути на Центральній 45 хвилин тому, Гарґрівзе.
-Де тебе носить? -Розслабся, уже їду.
Ні! Моя робота — не розслаблятися,
а стежити, щоб ти дотримувався графіка!
Час — це гроші, а твоя лінива дупа дорого мені обходиться.
Що з тобою не так?
У мене всі дані перед носом.
Від найкращих до найгірших працівників.
І знаєш, де твоє ім'я? Унизу! Великими буквами!
Гарґрівзе!
Та їду вже!
-Я вам дзвонила. -Телефон там.
-Допоможи мені! -Добре.
-Персики є? -Є.
-Газованка? -Усе є.
-Занеси. -Добре.
Боже мій.
Поділися з братом. Коко, не плач.
Поїдеш потім до Лінди. Буде весело.
-А ді-джей? -Ді-джей?
-Що це на тобі? -Я ще не готова!
-Гості вже тут? -Усередині.
Чекай. Діти плачуть.
Ще раз засигналиш — я витягну тебе з «ленд ровера»
і всі мізки повитрушую.
Зрозуміла?
Привіт, Стівене.
Бляха-муха!
О ні!
Я хочу бути гарною для папараці,
тож це робота для «Тосс енд Вош»,
дієвого мийного засобу без нафти і штучних барвників…
-Знято! -Що?
-Знято. -Ще раз.
Що тепер не так?
Загубили монітори. Приготуватись!
Чекай. Я маю піти опівдні.
Жартуєш? Опівдні?
Я тричі попереджала Джилл. Мушу забрати доньку.
Веду її на вечірку.
А ти не можеш когось попросити?
Принесіть хтось мій телефон.
Притримай коней, панночко. Ще ні.
Дядьку Клаусе…
Якщо ігнорувати правила дорожнього руху, світ поглине анархія.
Повір мені, Клер.
Тепер можна йти.
Швидко.
Ти такий боягуз.
Ти уявляєш, скільки пішоходів щороку вбивають у цій країні?
Калюжа.
-Шість тисяч дев'ятсот сімдесят сім. -…сімдесят сім.
Правильно.
Однієї миті ти жива, а наступної — пуф, і мертва.
Назавжди. А ми ж цього не хочемо, правда?
Я хочу дійти додому ще до кліматичних змін, які знищать світ.
І не кажи.
Пасивне куріння, праворуч. Ходи сюди. Стань із того боку.
Усе добре, дядьку Клаусе.
Так. Зі мною все добре. І з тобою буде добре. Зі всіма буде добре.
ХРАНИТЕЛІ
Мене звати Ґас.
Привіт, Ґасе.
Я все життя шукаю правду.
Так.
І знайшов цю групу.
Це було наче осяяння.
Уперше я почув, що люди говорять про те, що турбує і мене.
Це точно.
Я зрозумів, що зі мною все гаразд.
-Це все часова лінія. -Авжеж.
Вона неправильна!
Так.
-Я можу прийти сюди і сказати будь-що. -Так.
Можу сказати, що сер Реджинальд Гарґрівз — прибулець,
який таємно ростить ватагу суперсолдатів-підлітків,
і ви всі знаєте, про що я.
Говори.
І тепер
у мене є надія.
Бо я знаю, що гряде очищення.
-Так. -Амінь.
Дякую, Ґасе. Дякую.
А ти? Хочеш чимось поділитися?
Так, аякже.
Привіт, я Джером.
Привіт, Джероме.
Я ще новачок у цьому,
але скажу, що все, про що ви тут говорите, — правда.
Ви не божевільні.
Я знаю, бо бував в інших часових лініях.
З вигляду й не скажеш, але мені 63.
Я провів 45 років у майбутньому апокаліпсисі.
І був причетний до вбивства Кеннеді.
Говори, що накипіло.
Усе розвалюється.
Я вже не знаю, що справжнє, а що ні.
Здається, я нікому не можу довіряти.
Але я тішуся, що знайшов вас.
Наразі все.
Гаразд.
Гарно сказано.
Хочеш почути щось круте, малий?
Візьму тебе на справжню зустріч.
ЦЕНТРАЛЬНЕ РОЗВІДУВАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ США
Ти спізнився.
Я знаю.
Вуса.
Так.
Він чекає в кабінеті.
Хранителі діють як група підтримки,
але із чітко вираженими рисами культу.
Кількість членів швидко росте у всіх великих містах США
та Європи.
Усе зазначено у звіті.
Який їхній принцип?
Вони вірять, що ми застрягли не в тій часовій лінії.
Що ж… Купка божевільних, як на мене.
Облиш тих Хранителів. Це все дурня.
Час тобі братися до інших справ.
«Жук», «Панама», «Куряче крило».
-У мене є певний прогрес. -Послухай мене.
У тебе навички фантастичного шпигуна.
Підозріливий розум.
Любов до складностей і деталей.
Певна зрілість, якої бракує моїм молодим агентам.
Правильно розіграй карти — і колись ти очолиш цю організацію.
Дякую за добрі слова.
Привіт, чуваче!
Радий тебе бачити! Скільки часу минуло? Чотири роки?
Мінус шість місяців за гарну поведінку.
Так тримати, бо тепер ми сусіди.
Я тобі подзвонив лише тому, що мені потрібна стала адреса,
а в мене конфіскували квартиру.
Яка б не була причина, що всесвіт звів нас разом,
я гадаю, це круто.
Ходімо.
Клер? Клаусе?
Є хтось удома?
Агов?
Черговий погодний катаклізм.
Ти знаєш, що в нас є телевізор нагорі?
Клаусе, ти йдеш сьогодні на ту штуку?
Яку штуку?
Дієґо і Лайли. День народження маленької Ґрейс.
-Нізащо. -Прошу.
Хтось має відвести Клер. Вона спатиме в кузенів.
-Я не піду. -Підеш.
Еллісон, цілоденний захід
із проблемними родичами і алкогольними напоями?
Це квиток в один кінець у Місто Зриву, як на мене.
Я залишуся тут у своїй кімнаті.
Гаразд. Клаусе.
Що?
Ти не п'єш уже три роки. Будь до себе поблажливішим.
Ти впораєшся.
Твоя віра в мене безпідставна. Може, сама відведеш Клер?
Не можу. Завтра прослуховування. Треба готуватися.
-Що за прослуховування? -«Поліція Вічіти», пілотна серія.
«Поліція Вічіти».
Звучить круто.
Це велика роль, Клер. Претендентки — я і ще одна жінка.
Це важливо. Я не можу й далі рекламувати мийні засоби.
Гаразд. Але ти переді мною в боргу.
Дякую. Обід. Ходімо.
Я не голодна.
Ти ніколи не їси.
-Наче тобі не плювати. -Ого!
Перепрошую! Клер!
Клер!
Тобі полегшає, якщо я нагадаю,
що ми були такі ж у її віці?
Ні.
-Де ми? -Ходімо. У мене для тебе сюрприз.
Вітальний подарунок.
Усе гаразд, не хвилюйся.
-Ні! -Облиш. Не будь таким занудою.
Возз'єднаєшся із сім'єю після стількох років.
Це не моя сім'я. Моя сім'я мертва. Пам'ятаєш? Учні Сперроу.
Добре.
Або ти йдеш туди,
або я скажу наглядачу, що ти порушив комендантську годину.
Залишся бодай до торта. Ніхто не йде до торта, Бене.
Перепрошую.
Що ти робиш?
-Торт. -Ще навіть піньяти не били.
Спершу піньята, потім торт. Що з тобою?
Що то було? Фінансова піраміда? Махінації з посадовцями?
Криптообмін.
Веб 3.0, малий.
Федерали загребли мене, бо я чужий.
Довбаний дисидент, як Ілон.
І зробив банкрутами сотні тисяч людей.
Це полювання на відьом.
Кажи що хочеш, але добре, що ти тут. Будьмо.
Попалися!
Годі вам. Ми вже так давно разом не тусувалися.
Може, на це є вагома причина?
Де Віктор?
Він обіцяв прийти.
-А Еллісон? -Вона зазвичай не приходить.
Може, воно й на краще.
Ми вижили. Усім вітання.
Гаразд. Подзвони перед сном.
Добре.
Може, зайдеш? На малесенький шматок торта.
Ми про це говорили. Ніхто мене там не хоче.
-Це неправда. -Правда.
-До того ж, я мушу вчити текст. -Добре.
Я скажу, що ти передавала вітання.
Гроші пристойні і графік вільний.
Але мій начальник — справжній кретин. Постійно командує.
Так, це важко.
Але найважливіше — це марна трата моїх талантів.
Коли мені передзвонять з агентства?
-Що? -ЦРУ, брате.
-Ти передав їм моє резюме? -Аякже.
-Воно вже в кого треба. -Оце круть!
А сказав, що я знаю бойові мистецтва?
Рукопашний. Карате. Айкідо. Хапкідо. Крав маґа. Джіу-джитсу.
Тайський бокс. Кендо. Самбо…
Дієґо, вони знають. Я їм сказав.
…неможливо, тож я пробую дещо нове.
Агов! Притримай коней.
Зачекай, поки дядько Клаус призвичаїться,
бо наразі таке відчуття, що в нього гіпервентиляція.
Невже я забув коричневий пакет?
-Клер! -Заспокойся.
-Це свято шестирічки. -Так. Твоя правда. Як завжди.
Це неприємно. Поклади на стіл і не чіпай нічого гострого.
-Усе буде добре. -Клаусе?
-Привіт, друже! -Привіт.
Радий тебе бачити! Ходи сюди!
Пробач. Не торкайся. Дякую.
Так, аякже.
Він тепер гермофоб і тверезий. Клаусе.
Бенджаміне!
Клаусе.
Коли ти вийшов?
Годину тому,
але маю намір пограбувати банк, щоб мене знову замкнули.
Хвилинку. Гаразд. Відпусти її! Пробачте. Агов.
Що ти робиш? Просто причепи.
Ти сказала, що була вранці у Вестсайді.
Так. Висадила дітей і забрала піньяту. А що?
Це піньята з Істсайду.
-Що? -Так, це піньята з Істсайду.
Подивися на роботу і бахрому.
Слухай, нам потрібна була піньята — я дістала піньяту.
А зараз нам потрібна газованка. Ти можеш поквапитися?
Де ти була вранці?
Добре. Сама принесу.
Так? Гаразд. Я її покличу.
Бувай, Донні. Бувай, Заку.
Пробач. Я просто…
Вільно. Мені потрібна хвилинка.
Коли вони виростуть, буде легше?
Скажи, що буде легше.
-У підлітковому віці… -Дай сюди.
Так краще.
Зайдеш чи далі стирчатимеш тут як ненормальна?
Не можу.
-Можеш. -Ні. Ніхто мене там не хоче.
Усім уже байдуже.
Мені байдуже.
Буде незручно.
-Вони це пережили. Ходімо. -Ні… Лайло…
Віддай… Агов! Віддай ключі!
Поквапся.
Ходімо!
Лайло…
Лайло! Віддай ключі! Не змушуй мене туди йти.
Еллісон, послухай мене.
-Ні. Мене тут не люблять. -Ти драматизуєш.
Я тут нікому не потрібна.
-Прошу. Ти не розумієш. -Повір, усе добре.
Лайло, я надто вгашена для цього.
Це була помилка.
Твоя правда. Страшенно незручно.
Привіт, Еллісон!
Привіт!
Я такий радий, що ти прийшла.
Просто
вирішила зайти і привітатися.
-Привіт. -Так.
Чудово.
Давненько ми вже…
Так.
Віктор тут?
Ні. Ще ні, але обіцяв прийти, тож…
Так.
Добре, побачимося.
Треба ходити на роботу, хоч вона й добиває,
а діти висмоктують залишки енергії.
Ще й тесть із тещею.
Я радий, що вони живі в цій часовій лінії,
але їм обов'язково жити в моєму домі?
І Лайла.
Знаєш,
вона казала, що поки годуєш грудьми, не завагітнієш.
Це неправда, до речі.
Дієґо, облиш.
Дехто б убив, щоб мати те, що маєш ти.
Тобто…
Я знаю, що ми зі Слоун убили б за це.
Бляха.
Твоя правда.
Пробач.
Вікторе.
Ти хто?
Мені треба, щоб ти сів у той фургон.
Якщо тато хоче щось сказати, то хай прийде і скаже сам.
Прошу, я не хочу тебе кривдити.
Хотів би я на це подивитися.
Просто… Мені дуже треба, щоб ти сів у фургон.
Дієґо, де торт?
Ти казала, що спершу піньята, тоді торт.
Це було дві години тому!
Час починати, у мене сьогодні книжковий клуб.
Один, два, три…
Так, Ґрейс!
…чотири, п'ять, шість.
Бий!
-Сильніше! -Ще трішки.
Так.
Гаразд. Досить. Молодець.
-Гарна спроба. -Молодець.
Ходи сюди, імениннице.
Так.
Ого. Ніяк не розіб'ють?
Піньяти з Істсайду дуже міцні.
До дупи. Я голодний.
З дороги, малий! Я тебе проб'ю, сучий ти сину.
Що за…
Гаразд, сам напросився.
Усе добре, сонечко.
Мій торт!
Та що з тобою?
Я пробив.
Тільки спокійно, Джероме. Якщо хтось спитає, ти зі мною.
Завжди рада зустрічі, Діано.
Це справжні Хранителі. Найкращі з найкращих.
Привіт, Рене.
Люди говорять.
А ви що про це думаєте?
Пробач, Леррі.
Ви ж пам'ятаєте Гілларі? Вона все завжди знала.
То це книжковий клуб?
Я на хвилинку.
Видаси мене — і я тобі яйця повідриваю.
Це ти мене не видай.
Гарні вуса. І хто ти в нас? Грецький серійний убивця?
НЕНСІ
Щоб ти знала, це найкраще кінське волосся.
Справжнє питання: що ти тут робиш, Ненсі?
Скажімо так: перейти від убивці до доглядальниці
трьох малих дітей і дебелого чоловіка нелегко.
Я мусила вийти з дому.
Побачила табличку і спробувала. Це дешевше за терапію.
Та й ці невдахи щось таки знають.
Якщо всі займуть свої місця, почнеться презентація.
Ходімо.
Хто вони?
Ти ніколи не чув про Джина і Джин? Ти точно в ЦРУ?
-Кажи вже. -Добре!
Джин і Джин заснували першу групу в Кловісі, Нью-Мексико.
Відтоді рух поширився повсюди.
Ого.
Не просто «ого»!
Це ж всратись можна!
Пробачте мою французьку, але погляньте на ці красиві сяючі обличчя.
Це щось.
Дякую, що прийшли.
Попереду цікавий вечір, бо сьогодні ми поговоримо про…
«ефект Амбрелла»
і про те,
що ми можемо повернутися до відновленої…
і правильної часової лінії.
Що таке цей ефект Амбрелла?
Що ж,
дехто називає його… «хвороба часової лінії».
Ці артефакти з інших часових ліній…
наче спільні спогади, які багато хто з нас переживав.
Так.
Спогади, які можновладці називають
витворами нашої уяви.
Елегантний денді з парасолькою на зеленому пагорбі.
Таємний секс-культ під назвою «Діти долі».
Виводок дітей-супергероїв у коротких штанцях,
звідки й походить назва феномена. Ефект Амбрелла.
Питання…
кому вигідно це все прикривати?
Еліті, звісно.
Правда завжди лякала панівний клас.
Але вони не зупинять правду, еге ж?
Ні.
Ні. Я так і думав.
Ці артефакти доводять,
що ми живемо в неправильній часовій лінії.
І вони ключ
до майбутнього
очищення.
Що таке очищення?
Гадки не маю, але стули пельку.
У тебе дуже дзвінкий шепіт.
Не видай нас.
Якісь проблеми позаду?
Пробачте.
Не могли б ви, балакучі сороки, встати?
-Не можу… -Я не…
Не бачу ваших гарненьких личок.
О, татку, це ж Ненсі.
Усім привіт.
А хто твій друг? Здається, ми не знайомі.
-Це мій симпатичний товариш… -Джером.
Джером.
З філії в Орландо.
Джером із філії в Орландо.
Схоже, тобі не завадить засмага, Джероме.
Може, потрібно щось пояснити,
Джероме з філії в Орландо?
Ні, пробачте…
Ми сподівалися більше почути про концепцію очищення.
Дехто вірить, що це кінець.
Інші вважають, що це велике відновлення.
А ви як думаєте?
Тобі пощастило,
бо ми готуємо дуже особливу лекцію на цю тему.
Правда, дорогенький?
Саме так, дорогенька.
Якщо цікавить, залиште свої дані.
Адресу, номер телефону.
Ми надішлемо запрошення.
Вам обом.
Дякую вам.
Ще раз перепрошую.
Слухай, якщо ці артефакти з інших часових ліній,
і почали з'являтися…
Є імовірність, що перезавантаження не відбулося.
І що це значить?
Гадки не маю.
Що б то не було, не кажи поки нічого сім'ї.
Добре? Навіть Дієґо.
Авжеж. Він думає, що я ходжу в книжковий клуб.
Так простіше.
Гаразд. Добре, що я так і не одружився.
Надто багато брехні.
Ого.
Тато нікого з Гарґрівзів не навчив манер за столом?
Чекай, ходи сюди.
Книжковий клуб, до дупи.
Вітаю вдома, брате.
Вітаю вдома.
ДІМ ГАРҐРІВЗА ДЛЯ НЕПОКІРНИХ ХЛОПЦІВ
Що це таке?
-Ця халупа непридатна для проживання. -Непридатна? Що?
Так, визнаю, будинок трішки обшарпаний,
але я вклав багато праці в це місце.
Не впевнений, що помітно.
Ходімо, я тобі все покажу.
Я читаю багато посібників «зроби сам». Спершу складно,
але потім набиваєш руку.
Заціни.
Розпалімо вогонь.
Не користуйся туалетами на другому поверсі.
ЛЮТЕР
Тобі лист.
Га?
Мабуть, місто хоче знести цю халабуду.
Ні. Вони вішають оголошення на двері.
Що це таке?
Треба покликати решту.
Добре, Лютере, ми тут. Що сталося?
Тут написано: «Вашого брата, Віктора, викрали.
Виконуйте мої вказівки, і йому не завдадуть шкоди».
Гаразд. Є ідеї, хто за цим стоїть?
-Ставлю на сам знаєш кого. -Тато? Облиш.
Тато не викрадав Віктора. Йому плювати на нас.
Боляче, коли сім'я встромляє ніж у спину.
П'ятий, може, підключити ЦРУ?
ЦРУ не розслідує викрадень. Цим займається ФБР.
Ні. Нам ніхто не потрібен. Самі впораємося.
Так.
Ми вже більше не команда, Дієґо.
І чи були?
Плюс відсутність сил.
Ні. Мені байдуже. Якщо у Віктора проблеми, я дію. Так?
Чого дивишся? Я тобі не мама.
-Я з вами. Що? -Успіху.
Ти й по сходах не вийдеш без приступу.
Я в найкращій формі.
Господи. Гаразд, тепер що?
Тут написано, що ми маємо зустрітися в хімчистці Сая на П'ятій авеню.
Чудово. Ходімо.
Так!
Що?
ХІМЧИСТКА САЯ ЗА ГОДИНУ
Тримайся за П'ятим. У нього зброя.
Друзі! Відчуваєте запах? Це звалище хімікатів.
Гей, ось і він.
Маєш гарний вигляд.
Дякувати богу! Як ти, Віку?
Міг би прийти на день народження племінниці.
Я саме йшов, але мене викрали, тож…
Гарна відмазка.
Дієґо.
Може, розв'яжете мене чи…
А, так, звісно.
Хто тебе схопив? Гарґрівз і його банда?
Ні. Це якийсь аматор.
Перепрошую за незграбні методи, та це моє перше викрадення.
І, маю надію, останнє.
Мені потрібна ваша допомога.
Викрадення нашого брата і тицяння в нас зброєю
не сприяє бажанню допомагати.
Тільки так я міг бути певний, що ви прийдете. Усі.
Я не міг покладатися на випадок.
Особливо коли йдеться про…
Академію Амбрелла.
Нас уже шість років так не називали.
Вибач, друже. Академії Амбрелла не існує.
Так, але…
Гаразд, але… Я лише…
Як ви поясните це?
АМБРЕЛЛА РЯТУЄ ЕЙФЕЛЕВУ ВЕЖУ
Академія Амбрелла рятує що?
Коли це ми рятували Ейфелеву вежу?
Де ти це взяв?
Це було серед речей у багажнику машини моєї доньки.
Її звати Дженніфер.
-А де вона це взяла? -Не знаю.
Гаразд, слухайте.
Десь рік тому
вона познайомилася з новими друзями,
і вони почали ходити на дивні зустрічі.
Це дуже дивні люди. Називають себе Хранителями і…
І з часом
вона перестала зі мною спілкуватися.
Зовсім.
Це було зо три місяці тому, і відтоді я її не бачив,
і я гадаю, що сталося щось жахливе.
Без образ. Може, ти їй просто набрид?
Ні. Ми з донькою дуже близькі. Вона б ніколи так не вчинила.
Чекай. Як ти нас знайшов?
Я побачив тебе по телевізору. «Тосс енд Вош».
Бачиш? Нема маленьких ролей.
Я вже давно за вами стежу.
І мені шкода. Пробачте.
Але вона — це все, що в мене є, і…
Навіщо ми тобі? Подзвони в поліцію.
Я дзвонив. Вони нічого не зробили.
Ми б радо допомогли, але ми вже не ті, що на фото.
Так, у нас уже навіть сил немає.
Так, ми не особливі.
Говори за себе, пузаню.
Дай нам 24 години.
П'ятий, що ти робиш?
-Доба. Ми знайдемо твою дочку. -Дякую.
-Ходімо. -Ти про що?
Дякую, Академіє Амбрелла. Як на мене, ви особливі.
П'ятий.
-Ходімо. -Що то було?
Чому ти хочеш йому допомогти?
-П'ятий. -Що таке?
Через…
це.
Хотів би я знати, звідки в доньки звичайного працівника хімчистки
банка з меріґолдом у багажнику.
А як знати, що це не рідина з неонової палички?
Ковтни — і дізнаємося.
-Я ковтну, якщо ти ковтнеш. -І не думай.
Гаразд, задля цікавості, скажімо, він справжній.
Хтось хоче повернути сили?
-Нізащо. -Так.
Уперше в житті я тверезий.
І… щасливий.
Але що важливіше, на 100 % вільний від привидів.
Вільний? Ти ж не виходиш із дому.
А коли виходиш, то в хірургічних рукавичках.
Зате в мене все під контролем.
Час дивитися шоу.
Поглянь на цього клоуна.
Кут неправильний.
І руки в'ялі.
-Чудова робота. -Гарно.
Він майстер.
Люди, я теж не хочу.
У мене є бар, друзі. Справжнє життя.
Ви всі подуріли, чуєте?
Ми б уже мали заливатися цим гівном.
Ну ж бо, здорованю. Я знаю, ти хочеш.
Чекай! Це важкий вибір.
Облиш. Лютере, тобі цього не треба.
У тебе фантастичне життя.
Не знаю, чи фантастичне, але я даю собі раду.
Така тепер у тебе мета?
Давати раду?
Я зроблю так, як вирішать усі. Гаразд?
Так, я як Лютер.
Рішення більшості.
Так, авжеж.
Ти ж не думаєш про це?
Ні!
Ні, у мене чудове життя. Я маю все, що треба.
Так. Я теж.
І я.
Добре. Пропозицію відхилено. Ми не п'ємо таємничу рідину.
І не повертаємо сили.
Дякувати богу!
Я спробував. Ви всі кретини.
Агов! Ти куди?
Відлити! Можна, Лютере?
Чи теж питати дозволу в наглядача?
Бляха! Я мав подзвонити йому о шостій!
-Це те, що я думаю? -Так!
-Гидота. -Я вже мушу їхати.
Ні, так скоро?
Віку! Побудь ще трохи!
Ні, чекай. Залишся!
Дорога далека, треба рушати.
Я теж уже піду. Завтра прослуховування.
Важливе прослуховування, і ми мусимо повторити текст!
Ти везеш дітей до стоматолога о 7:00.
Чому так рано?
Бо в них школа на 8:00.
Чекайте! Куди всі?
Ми ще навіть стейк не куштували!
-Вечірка скінчилася. -Ні!
По останній. За мій рахунок.
За старі-добрі часи.
Прошу!
-Клаусе! -Ні!
-Не зважай! -Облиш. Він не п'є.
Саке не рахується.
-Авжеж. -Не рахується?
-Він же не п'є. -Дякую.
Ну гаразд.
За Академію Амбрелла, якої не існує!
Будьмо!
Дякую!
А ти не йдеш?
Насолоджуся останніми хвилинами свободи і доїм креветки, якщо можна.
А комендантська?
Розслабся, капітане Правильний. Зустрінемося у твоїй дірі пізніше.
Капітан Правильний?
Побачимося по той бік, довбні.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин