НОВИНИ 9
Добрий вечір усім.
Я Джессіка Голмс.
А я Ден Тененбаум.
Почнемо сьогодні
з неймовірної історії з кенсінгтонської пристані.
Наша журналістка Бейлі Стоун
наживо з місця події.
Саме так, Джессіко.
Я тут із двома місцевими ловцями крабів,
які, схоже, спіймали
чи не найбільшого кальмара, відомого людству.
Розкажіть нашим глядачам, що саме сталося.
Авжеж. Так.
То був звичайний день.
Ми ловили крабів,
аж раптом Рольф сказав, що підчепив щось велике.
Дуже велике, так.
Так, велетенське.
Так, я думав, це довбаний кит.
Тож я кажу: «Тягни!»
Так, я тягну і тягну.
Ага. А потім — бац!
-Так. -Погляньте. Великий кальмар.
Дуже великий. Так.
Що ви подумали, коли його побачили?
Чудове запитання. Власне… я був голодний.
-Бо це був обід. -Ми збиралися їсти хот-доги.
Повернемося до кальмара.
Дене, Джессіко, я не знаю, що зараз відбувається.
У кальмарі щось ворушиться.
Не знаю, чи вам у студії видно,
але схоже, це…
Це неймовірно, але, здається, я бачу… обличчя.
-Зараз. -Так.
Вони ріжуть кальмара, щоб дізнатися, що там.
Гаразд.
Якого фіга?
Що сталося?
Очищення.
Як бачите, залишається багато запитань.
Що таке очищення?
Хто ця дівчинка?
Звідки вона і що з нею буде?
Дякую за репортаж, Бейлі.
А зараз Лайза Кінг із нашого вертольота…
АКАДЕМІЯ АМБРЕЛЛА
Сімейка клоунів зіпсувала просту операцію пошуку і порятунку.
Вона була в нас, хоч і недовго.
Що це за чудили з бананками?
Мені здалося, чи від них тхнуло вівцями?
А мені здалося, що козами.
Або ламами.
Яка різниця?
І чому вони назвали тебе Ненсі?
Їх звати Джин і Джин.
Керують підпільною організацією під назвою «Хранителі».
Секс-культ?
Ні, не секс-культ.
Якщо розібратися, це завжди секс-культ.
Так. Він має рацію.
Це екстремістське угруповання, вірять, що мають спогади
з альтернативної часової лінії.
-І деякі спогади доволі правдиві. -Так.
Вони називають цей феномен «ефект Амбрелла».
Як це взагалі можливо?
Ми ще не зрозуміли.
Навіщо їм Дженніфер?
Ти й цього не знаєш?
Агов.
Ти як?
Зі мною все добре, завдяки тобі.
Чекай. Ти сердишся на мене, бо я врятувала тобі життя?
Я чітко сказав. Хіба ні?
Ніякого меріґолду.
Знаю. А що було робити? Дати тобі померти?
Просто три роки коту під хвіст.
Три роки чистоти і тверезості. Але ти цього хотіла, так?
Ти про що?
Я про це. Наші паразитичні стосунки.
Вічний невдаха і його свята рятівниця.
Поки я поруч,
ти не мусиш думати про своє пустопорожнє життя.
Он як! Знаєш що? Тобі варто трохи пригальмувати.
Ні, я продовжу. Гаразд?
Зрештою, дисфункція — це те, на чому ця сім'я знається.
У нас тут проблеми з татом!
Людина-хаос.
Проблеми з мамою.
Ще проблеми з татом.
Бридкі кретинські проблеми.
І ти…
ти на диво самореалізована, наскільки я можу судити.
Мені набридло жити,
зіщулившись у твоїй бульбашці досконалості.
І це така мені подяка за турботу про тебе
впродовж п'яти років?
Гадаю, ти все наплутала, золотце.
Хто дбав про тебе, коли Рей пішов?
Їм було начхати.
Хто дбав про тебе і Клер,
поки ти ходила на всі гівняні прослуховування в місті?
Думаєш, мені подобається, що в моєму підвалі живе дорослий чоловік,
який весь дім обклеїв плівкою?
Подобається рятувати тебе щоразу, коли ти сягаєш дна?
Дна? Я?
Тут немає дна, панночко. Яке дно?
Я довбана Маріанська западина!
-От побачиш. -Знаєш що? Гаразд.
-Добре. Стрибай у провалля. -І стрибну.
Ти ж цього хочеш.
Успіху! І побачиш, чи мені не начхати!
Дякую.
Щиро дякую.
Нарешті зернятко чесності.
Це приємно. Так освіжає.
Хотіла старого Клауса? Маєш.
-Клаусе, облиш. -Що ти робиш?
Обережно, Клаусе!
Знаєте що? Поки ми тут,
хтось іще хоче висловитися?
Бо зараз саме час.
Ні?
Ніхто не хоче?
Добре. Мені набридло бути поганцем сім'ї.
Тепер, коли шоу скінчилося, що робитимемо з Дженніфер?
Ми повинні її знайти.
На цій тарадайці далеко не заїдеш.
Він сказав, що я найкраща… просто кажу.
Обережно.
-Обережно. -Аякже.
Бене?
Що? Чого ти хочеш?
Третя година. Час прозвітувати наглядачу.
Так. Не дочекаюся, щоб розповісти йому, чим я займався.
Виїхав за межі штату, потрапив під обстріл,
перевернув «фольксваген».
Гарна ідея… придурку.
Гаразд.
Пробийте «крайслер лебарон таун енд кантрі».
Рік 80-й, 81-й.
Коричневий, з імітацією дерева, номери Нью-Мексико.
Шукайте власника на ім'я Джин.
Дерево-Жук-Ирій-Ножиці.
Або власницю на ім'я Джин. Дерево-Жук-Ирій-Ножиці.
Знаєте, що дивно?
Усі ті люди в Нью-Ґрампсоні.
Вони були вдягнуті у військову форму Гарґрівза.
Лютере, усе це місце — місто Гарґрівза.
Так. Ніби його навмисно збудували, щоб тримати Дженніфер.
Що в ній такого важливого?
А це не очевидно?
-Вона одна з нас. -Ні. Не може бути.
У цьому є сенс.
Нащо ще татові будувати навколо неї «Шоу Трумана»?
Той тип нас обдурив.
Дженніфер не підтвердила слів Сая.
Тепер їх обох немає, і в нас є два гівняні варіанти.
Або шукаємо Хранителів, або ще гірше — ідемо до тата.
Облиш, чуваче.
Нам варто розділитися. Ми з Лайлою пошукаємо Хранителів.
Решта піде до тата.
Я з вами.
А я пошукаю Дженніфер.
Краще триматися разом.
Ні, не краще. І ця екскурсія — доказ.
Ти щось надто завзятий, як на того, хто не хотів їхати.
Ви всі клоуни. Я іду сам.
Бене.
Не смій отак іти від мене.
І залишилось шестеро.
Слухай.
Вони назвали мене Ненсі…
Я все знаю.
Що знаєш?
Я стежив за тобою.
Того вечора.
Що? Ти шпигуєш за мною?
Я тебе бачив.
Ти була з ним у кафе.
З ким?
Не прикидайся.
З маленьким греком із вусами.
Тобі смішно?
Так, повір. Це дуже смішно.
Наші діти ростимуть у зруйнованій сім'ї, а ти смієшся.
Дієґо, той чувак,
маленький грек —
це П'ятий.
Так. Ми вели розслідування під прикриттям.
Ти брехала?
Ти працюєш під прикриттям на ЦРУ?
Тому я не казала. Я знала, що в тебе буде дивна реакція.
У мене не дивна реакція.
-Ти поводишся, наче в мене інтрижка. -Це гірше.
Я б радо про це поговорила,
але в нас є важливіші справи.
Це тому, що він у ЦРУ, так?
А я лише тупий кур'єр.
Ні, Дієґо.
Тоді чому?
Бо мені треба було щось для себе, ясно?
Щось іще, крім підгузків, вина з мамами і уроків балету.
Ти бодай щодня виходиш із дому.
А я застрягла в цьому нескінченному пеклі передмістя.
Приємно знати, що життя, яке ми побудували, таке погане.
Я не це мала на увазі.
Думаєш, я люблю доставляти пакунки день у день?
Рвати дупу?
Повір мені.
Я б краще розбивав черепи,
але хтось має дбати про сім'ю,
бо… очевидно не ти.
Допоможи!
Бене!
Стук-стук!
Як щодо свіжого одягу, просто із сушарки?
Хто? Хто ви?
Я докторка Джин.
А я доктор Джин.
Тобі вирішувати, кому з нас потрібен тонік…
А кому ні.
Що взагалі відбувається?
Я заручниця?
Ні, звісно. Ти наша гостя.
Ми тебе давно шукаємо.
У нас стільки питань про очищення.
Ви про що?
Оч…
Я розумію. Усе гаразд.
Ти щойно пережила дуже травматичний досвід.
Ця банда негідників намагалася тебе викрасти.
Ні.
Вони…
вони…
Що вони, дорогенька?
Слава богу, ми тебе знайшли.
Хтозна, що могло статися.
Є хтось, кому ми можемо зателефонувати?
Мама? Тато?
Може, друг?
Вони всі померли.
Усе моє життя.
Усе було брехнею.
Я просто частина чийогось дурного жарту?
Усе гаразд, сонечко.
Тепер ти в безпеці.
Ні, я мушу піти.
Спокійно, дорогенька.
Дозволь Джин і Джину подбати про тебе.
Саме так.
Ось. Тобі стане краще.
Прошу.
Смачно, правда?
Знаєш, не всім подобається молоко альпаки.
Їх дуже важко доїти.
Малесенькі соски.
Такі…
То це книжковий клуб, Ненсі?
Замовкни, Дієґо.
О боже!
Сідай за кермо.
Довіриш мені Ванду?
Так. Мені вже начхати.
Її трохи хилить вправо.
І не їдь більше 60, бо глушник відпаде.
Ясно.
Вітаю в штабі Хранителів, люб'язно наданому Джин і Джином.
Джин і Джин мало що залишили.
Зосередься хоч раз, любий.
Усі документи зникли.
Так, схоже на те.
Поки ви тут думу думаєте, я піду розвідаю.
Тут нічого немає, Дієґо.
-Наші друзі тікали поспіхом, так? -Так.
І що?
Хто спішить, той людей смішить, мамцю.
Колися. Чому ти не можеш переміститися?
Я можу переміститися.
Просто…
Не буду.
Ти мусиш повернутися у стрій, друже мій.
Ні!
Ого! Де це ми?
Станція метро.
Я і сама бачу, розумнику, але чому ми тут?
Повір, Лайло, це було ненавмисно.
Відтоді, як Бен підлив нам меріґолд,
я переміщаюся виключно сюди.
-Клас. -Не дуже.
Що там унизу?
Гаразд, це метро мені незнайоме.
Повір, це не схоже на метро, де ти бувала.
А куди ходять потяги?
Ось це якраз дивно.
Я їхав на захід. Проїхав одну станцію.
А коли вийшов, був той самий день, той самий час,
але інша часова лінія.
Оце вже цікаво.
Так.
Мапа.
Мала б допомогти, еге ж?
Якщо розберешся.
Якось я їздила токійським метро з кулею в стегні
і місячними. Хіба це важче?
Гаразд, тож…
З півночі на південь. З'єднується тут.
До дупи, надто плутано.
Потяг на схід. Що скажеш?
Повернімося до Дієґо.
Нудно. Ну ж бо, покатаємося.
Я не хочу кататися потягами, поки не зрозумію цього.
Рухай дупою!
Геть! Не заходьте!
Клас.
ГРОШІ КЛЕР
Дядьку Клаусе?
Клер, ведмежатко!
Ти тут!
Що це ти робиш?
Цей телевізор
уже якийсь час не працює.
Ти не помітила?
Я вирішив віднести його в ремонт,
хай майстри творять магію.
Обережно! Обережно, ноги!
Ти стала на скло. Там скло, обережно.
Це сталося випадково.
Я тобі все поверну.
Дядьку Клаусе,
що б не сталося, поговорімо про це.
Я ціную твою турботу, Клер,
і буду щасливий обговорити це пізніше, але…
Але у твого дядька Клауса був… жахливий день,
і він просто не може…
він просто не може зараз розмовляти. Вибач.
Облиш, дядьку Клаусе.
Усе так погано, що випивка не зробить гірше?
Ні, надто пізно.
-Ні. -Надто пізно.
Ні, не пізно.
Пізно. Я йду.
Будь ласка, поговори зі мною.
Відійди.
-Ми можемо пережити це разом… -Відійди, бляха твоя муха.
Негайно!
Я ж уже сказав: надто пізно.
Фу, смердить, як у дупі.
Господи!
Докторка Джин Тібедо.
Очищення?
Іди до татка.
Фу.
Яка гидота.
Любий щоденнику.
Чому я завжди в костюмі?
Що ти робиш?
Залишаю хлібні крихти.
Зламаний торговий автомат.
Пляма у формі Австралії.
-Три перегорілі лампочки. -А ти поет.
Так.
Де ми?
Гадаю, у квартирі Джина і Джин.
-Той самий день і час, інша часова лінія. -Інша лінія. Я знала.
Нічого ти не знаєш.
Ти, мабуть, стрибнув уперед, до кінця світу.
Ні. Ми нікуди не стрибали.
Ми не рухаємося вперед або назад у часі.
Ми потрапляємо в альтернативні версії теперішнього.
Це квартира Джина і Джин.
Я вже тут бував.
Це мій апокаліпсис.
Твій апокаліпсис?
Так, оригінальна часова лінія.
Я застряг тут на 40 років.
Це час, коли Віктор підірвав Місяць, а ми його не зупинили.
Паршива часова лінія.
Хвилиночку.
Бінокль?
Що?
Ти пукнув?
Пригнись!
-Хто в нас стріляє? -Я.
Гаразд. Треба забиратися звідси. Бігом!
Чекай на мене!
Слід попрацювати над кардіо.
Чорт.
Що ви робите?
Щось знайшов, коханий?
Дещо знайшов.
Те, що допоможе розкрити цю справу.
Гаразд.
Подивимося.
СУБ'ЄКТ: ДЖЕННІФЕР ЖЕРТВИ: 2 — АКАДЕМІЯ АМБРЕЛЛА 14.10.2006
Академія Амбрелла.
Це неможливо. У 2006 році Академії Амбрелла не було.
Не в цій часовій лінії.
Мабуть, один з артефактів Джина і Джин.
Читай далі.
Чотирнадцяте жовтня 2006 року.
Чекай, що такого особливого 14 жовтня 2006 року?
Того дня помер Бен.
Наш Бен.
Оце збіг.
Дозволь тобі пояснити.
Зненацька з'являється працівник хімчистки
і каже нам їхати в Нью-Ґрампсон, щоб врятувати дівчину на ім'я Дженніфер.
Усе місто — повна дупа.
У нас врізається
універсал із двома месниками, які крадуть дівчину.
У їхньому смітнику
ми знаходимо іноземний документ, якось пов'язаний зі смертю Бена.
Тому…
те, що відбувається з Дженніфер,
пов'язано з Беном.
Незаперечний факт, дурбецали.
Шкодуєш, що не надіслав моє резюме?
Що за «випадок із Дженніфер»?
Трагічний випадок.
СТЕЖКА ДО СТРУМКА ВИ ТУТ!
Привіт, Бенджаміне.
Саю, де ти був?
Де моя дочка? Ви її знайшли?
Знайшли, аякже.
Але нас зустріла купка доброзичливих городян з «узі».
Я казав, що це небезпечно.
А ще казав, що вона твоя дочка, а це брехня.
Вона не знає, хто ти.
І чому ти тут?
-То ти з нею говорив? -Так.
Ми потоваришували.
Гарна дівчина.
Тепер ти розумієш.
Що розумію?
Яка вона особлива.
Так, начебто класна.
Якщо чесно, я весь час про неї думаю.
То де вона?
Її викрали два чудили з… бананками.
Джин і… Джин щось там.
Добре, слухай мене уважно.
Ситуація дуже нестабільна, ясно?
Хочеш вір, хочеш ні — байдуже.
Хай там як, вона в серйозній небезпеці. Треба негайно її знайти.
-А я, по-твоєму, що тут роблю? -Де решта?
Забудь про тих невдах. Я тепер за головного.
Випустіть мене!
Агов.
Що зі мною діється?
Це вона. Вона тебе кличе.
Що… Ти про що взагалі?
Я ж казав.
Вона особлива.
І ти особливий, Бене.
Просто прислухайся до свого тіла.
Ти їй потрібен, Бене. Вона не може бути там сама.
Знайди її.
Усе, що треба… є в тобі.
Чуєш? Просто заплющ очі.
Заплющ очі.
Дослухайся до свого тіла.
Довірся інстинктам.
Усе гаразд, дорогенька?
Так, усе добре.
Ходімо.
Ми тобі щось покажемо.
Що це все таке?
Докази.
Докази чого?
Того, що світ, у якому ми живемо, — одна велика жирна брехня.
Спочатку це був наче сон.
Коли ти не знаєш, сниться це тобі чи ні.
Але потім
з'явилися артефакти.
Маленькі докази, які прослизали крізь час і простір.
Докази теорії багатьох світів в інтерпретації квантової механіки.
Як вони тільки нас не називали. Правда, Джин?
Шахраї, пройдисвіти, шарлатани.
Звинувачували в інтелектуальній нещирості.
Хто «вони»?
«Хто вони»?
Факультет у громадському коледжі Ґолден Меса, для початку.
Нашу репутацію там виваляли в багнюці.
Стаж анулювали.
І все тому,
що ми наважилися сказати правду
про ці спогади.
Спогади про іншу часову лінію.
Часову лінію, яка здавалася більш…
Справжньою.
Де… я викладала в Гарварді,
а Джин був стипендіатом Макартура.
Гаразд.
Але як усе це стосується мене?
Дженніфер.
Ти ключ.
Спосіб знищити всі фальшиві часові лінії і відновити справжню.
Ми готові, солоденька.
Що нам робити?
Як ми можемо допомогти здійснити очищення?
Ви…
Ви, бляха, ненормальні.
Не лайся, дорогенька.
Допоможіть! Допоможіть мені!
Ми були з тобою люб'язні.
Привели тебе в наш дім.
Дали тобі молоко альпаки.
Може, зустріч зі старим другом допоможе тобі пригадати.
Гадаю, ви вже знайомі.
Ні.
Подумай про це, мала.
Зачини її, Руді.
Ні!
Чекайте! Не залишайте мене тут із цим!
Випустіть мене! Будь ласка! Ні! Випустіть мене!
Випустіть мене!
Ми справді це зробимо?
Так.
Зробимо.
Чекай.
Ти пропускаєш сімейні зустрічі. Майже не дзвониш.
Ніколи нічого не подаєш у сімейний вісник.
І все ж ти перший у черзі до тата?
Як так?
Я застряг, ясно?
Застряг у нескінченній суперечці з ним у моїй голові.
І я відчуваю,
що єдиний спосіб рухатися далі —
нарешті сказати йому все.
-Ти розумієш, про що я? -Так.
Просто… дружнє нагадування:
востаннє, коли ти говорив із татом,
він тебе вбив.
Я впевнений, що це не повториться. Так?
Та ми, мабуть, і повз вхідні двері не пройдемо.
Якщо ввічливість не спрацює,
я пущу чутки і розмажу їхні мізки по стіні.
Ходімо.
Наближається троє людей.
Зрозуміло. Ми прикриємо.
Вам допомогти?
Так, біжи в дім і сказати Реджі, що ми увійдемо,
подобається йому це чи ні.
Звісно, панно Гарґрівз. Ласкаво прошу. Ми на вас чекали.
Лютере. Вікторе.
Я вас проведу. Сюди, будь ласка.
Що відбувається?
Маю надію, це не чергова засідка тата-доньки?
-Ти сказала йому, що ми прийдемо? -Ні.
Я не розмовляла з ним п'ять років.
Яке задоволення нарешті зіставити обличчя з іменами.
Ти, мабуть, Еллісон.
Я так багато про тебе чула.
Правда?
Так.
І Лютер… мій космічний хлопчик.
Нарешті я маю можливість подякувати
за те, що наглядав за мною на Місяці.
Дрібниці.
Любий Вікторе.
У нас спільна пристрасть до скрипки.
Для мене це більше любов-ненависть, але…
Заходьте.
Заходьте. Сідайте.
Гаразд.
А Реджі вдома?
Вештається неподалік.
Спершу познайомимося.
Пригощайтеся. Не соромтеся. Інакше кухар розсердиться.
Чаю?
Не може бути!
Агов.
-Квінне. -Клаусе.
Яка приємна несподіванка.
Я думав, ти помер, а виявляється, ти можеш літати.
Смерть, відродження, смерть, відродження, смерть…
Це замкнуте коло. Маєш гарний вигляд.
Борода.
Така… дебела.
Дякую.
А ти такий же придуркуватий шматок гівна,
що винен мені гроші.
-Так? -Так.
Скільки там було? П'ять тисяч?
Я не маю… У мене із собою небагато.
-Сорок. -Сорок?
Ні, друже. Ти мене з кимось сплутав.
Відсотки за п'ять років, Клаусе.
Я добре порахував.
Слухай, Квінне,
ми можемо стояти тут і цілий день говорити про долари й центи,
але я думаю, ми обидва знаємо,
що в мене немає грошей.
І навіть якщо ти даси мені час,
я їх не дістану.
Тож якщо твоя чорна поганська душа
простить мені борг…
Може, я краще вирву одне з твоїх гарненьких оченят
і повішу собі на шию?
Такий варіант можливий.
Або позбав нас обох нервів, хвилювань,
головного болю і марної трати часу, і вбий мене зараз же.
Де пістолет? Де ти його тримаєш?
Не розпускай рук, придурку.
-Ззаду на талії? -Припини!
Ти завжди був хворим щеням.
Тільки не в обличчя.
Нарик гівняний.
Щоб йому.
Та щоб я здох.
У Канаді, мабуть, холодно.
Так.
Буває прохолодно.
Але літо доволі тепле.
Лютере, а ти чим займаєшся?
Я професійний танцівник.
-Танцівник? -Так.
Це ж прекрасно!
Ви всі так добре влаштувалися. Не завдяки батькові.
Я все чув.
Мій начальник охорони повідомив, що крихітне селище Нью-Ґрампсон, штат Мен,
досі тліє у результаті вашої безпросвітної дурості.
Реджі, любий, прошу.
Розкажіть усе, що я хочу знати, інакше відчуєте наслідки.
Ти перший.
-Спокійно. -Гов!
То це правда.
Я підозрював, що ви б не змогли наробити стільки шкоди без ваших сил.
Але як?
Реджі, досить.
Так ти приймаєш гостей?
Погрози й допити?
Присядь,
і поговоримо як цивілізовані люди.
Зрозуміло, хто носить монокль у цих стосунках.
Чаю, дорогенький?
Ні, дякую, дорогенька.
Дозвольте понахабніти і спитати,
як ви віднайшли сили.
Чому знищили Нью-Ґрампсон?
І
що ви зробили з дівчиною?
Це довга історія,
але все почалося,
коли до нас звернувся Сай Ґроссман.
Мені незнайоме це ім'я.
Знаєш що, Редже? Справжнє питання —
навіщо ти збудував ціле місто, щоб тримати її заручницею?
Її звати Дженніфер.
І вона не заручниця.
Я її захищав.
Від чого?
Від вас, звісно.
Отже, вона одна з нас.
Боюся, що ні.
Вона зовсім не схожа на вас.
Навпаки, вона ваша повна протилежність.
І в неї більше сили, ніж у вас усіх разом узятих.
Агов!
Треба поговорити про Бена.
У тебе неабиякий дар.
Ну,
дар і прокляття.
Здається, у мене є ідея, як ти виплатиш той борг.
Кажи. Не тримай мене в невіданні.
Кретин.
Молдовською.
З Молдови.
Майже повністю прихований.
Чудово. Не прочитаємо і не побачимо.
Я вважаю, що цей документ з нашої початкової лінії часу.
Він пояснює, як помер Бен.
Називає це «випадок із Дженніфер».
Ми вже знаємо, як помер Бен.
Гаразд. Розкажи.
Стався трагічний випадок.
Бен, наш Бен, загинув, бо ми зазнали невдачі як команда.
Ніхто не винен, і…
І що?
Еллісон, як помер Бен?
Стався трагічний випадок.
-Ми зазнали невдачі як команда. -Зазнали невдачі.
Ніхто не винен, але ми всі відповідальні.
Бен Гарґрівз був найкращим із нас.
Бен був Академією Амбрелла.
Що це за збочена витівка?
Гаразд, хтось із вас пам'ятає, як Бен помер насправді?
Хоч щось?
Мене там не було.
Мене теж, але ж інші були.
Ви б мали хоч щось пам'ятати про смерть улюбленого брата,
але не пам'ятаєте.
-Що тут відбувається? -Хіба не очевидно?
Дехто грався з вашим гіпокампом.
Наші спогади стерли.
Хоч це й надзвичайно цікаво,
запевняю вас, я гадки не маю, про що йдеться.
Ти щось знаєш, старий.
Ви говорите про вчинки зовсім іншої версії мене
із зовсім іншої лінії часу.
Попри те,
це схоже на мене.
Ну ось.
Був, а може, ні,
один таємний проєкт
з одним підпільним розвідувальним агентством.
Експерименти над людським розумом.
Міг би здогадатися.
Психологічна війна була в моді в 60-ті,
але це був короткий контракт.
Дуже прибутковий.
Ти можеш стерти спогади?
З людським розумом усе можливо, юначе.
Якщо ти можеш їх стерти, то можеш і відновити.
-З відповідним обладнанням. -І воно в тебе є?
Звичайно.
Десь у цій будівлі.
Гаразд, старий, ти їх повернеш,
кожен спогад, пов'язаний зі смертю Бена.
Бо якщо ти стер випадок із Дженніфер,
це було щось дуже важливе,
раз ти так старався цього позбутися.
І не подумаю!
Треба знайти дівчину, поки не пізно.
Реджі, прошу.
Це складна робота. Може тривати години, дні.
Який би ланцюг подій не було запущено, —
це зрештою твоїх рук справа.
У якій би часовій лінії це не сталося, допоможи їм.
Прошу.
Що це таке?
Що там таке?
Нічого, із чим ми не впораємося.
І не кажи.
-Я їх бачу! -Пригнись!
Поквапся!
Шкода.
Вони були гарними працівниками.
Але якби вони їх застрелили, це б усе зіпсувало.
Ми зробили те, що мусили.
Звісно, котику мій.
Мабуть, час для чіккаду.
Я піджену машину.
Ляж і розслабся, Лютере.
Аякже.
А ми всі маємо це робити? Може, лише один із нас?
Фрагменти спогадів досі замкнені у вашому мозку.
Вони частинки більшої головоломки.
Я теж хочу під'єднатися.
Але тебе не було на місії.
Тоді мене не було в команді, але є зараз.
Я хочу знати правду не менше за вас.
Чудово. Прошу, сідай.
-А ти? -Гадаю, я подивлюся.
Я теж. Без образ, але я не підпущу тебе до моєї сірої речовини.
Дуже добре. Тоді допоможіть.
Останні слова перед тим, як тато розплавить мій мозок?
Вибач, що збрехала про клуб.
Добре.
Чоловік і дружина не мають мати таємниць, Лайло.
Такі правила.
Твоя правда.
Жодних секретів.
Нам треба відпочити одне від одного.
Час переосмислити наш шлюб.
Чекай! Буде боляче?
Безперечно.
Стався трагічний випадок.
Бен загинув, бо ми зазнали невдачі як команда.
Ніхто не винен, але ми всі відповідальні.
Бен Гарґрівз був найкращим із нас.
Бен був Академією Амбрелла.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин