СЕРІАЛ НЕТФЛІКС
Добрий вечір, усім. Я Джессіка Голмс.
А я Ден Тенненбаум.
Ми розпочинаємо з приголомшливої історії, що сталася на Кенсінґтонській пристані.
З місця події наживо Бейлі Стоун.
Вітаю, Джессіко. Я поруч із двома краболовами,
які зловили, напевно, найбільшого кальмара за всю історію.
Розкажіть, будь ласка, глядачам, що саме сталося?
Звісно. Так. Ми були на палубі… Еее… Працювали.
Витягували крабів, і Ролфі сказав, що впіймав щось велике.
Дуже велике.
-Так, гігантське. -М-м.
-Я подумав, що це довбаний кит. -О.
І я кажу: "Швидше, витягуй!"
-Так, і я почав тягнути… Я тягнув, тягнув… -А потім, ви вже знаєте – бах!
-Погляньте. Здоровенний кальмар. -Так.
Велетенський.
Скажіть, про що ви подумали, коли його побачили?
Класне питання. Я, взагалі-то, був голодний.
-Так, це був обідній час. -Ми збиралися їсти хот-доги.
Ну що ж, гаразд. Повернімося до кальмара.
Дене, Джесіко, я не знаю, що зараз діється.
Щось рухається всередині кальмара.
Не знаю, чи видно це вам у студії, та мені здається, що… Тобто це неймовірно,
-але я бачу… обличчя. -Отут?
Так, так, вони розрізають кальмара, щоб з'ясувати, що всередині.
Добре…
Що за хрінь?!
Можете розповісти, що сталося?
Очищення.
Як ви бачите: тут багато запитань. Що таке Очищення? Хто ця дівчинка?
Звідки вона взялась і куди піде… звідси.
Дякуємо за репортаж, Бейлі. А тепер послухаємо Лайзу Кінґ на Дев'ятому каналі…
АКАДЕМІЯ АМБРЕЛЛА
Цей клоуномобіль завалив усю рятувальну операцію.
Недовго, та вона була з нами.
Що то за диваки з поясними сумками?
Від них тхнуло мокрими вівцями.
Я думав, що козами.
М-м.
Можливо ламами.
Яка різниця? І чому тебе назвали Ненсі?
Їх звати Джин і Джин. Вони керують підпільною організацією
з назвою "Хранителі".
Секс-культ?
-Ні, не секс-культ. -Щойно дійдеш до верхівки
-– це завжди секс-культ. -Так. Його правда.
Це екстремістська група, яка вірить, що має спогади з альтернативного ходу подій.
Так. І деякі спогади схожі на правду.
Так. Вони назвали цей феномен "Ефект Амбрелли".
Як таке можливо?
Ви ж знаєте, ми досі це з'ясовуємо.
Що вони хочуть від Дженніфер?
Супер. І цього ти не знаєш.
-Гей, гей, Клаусе. Ти як? -Я в ідеальній формі. Завдяки тобі.
-Слухай… Ти злишся, що я врятувала тебе? -Я чітко сказав. Хіба
ні? Жодного Меріґолду.
-Я знаю. Та що я мала робити? Ти помер би. -Ні, просто… три роки пішли псу під хвіст.
Тверезого життя. Але ж ти цього хотіла, так?
-Про- про що ти кажеш? -Я про це, про наші паразитичні
стосунки. Вічний невдаха і свята-а рятівниця.
Поки я поруч, тобі не доводиться дивитися у порожнечу свого життя.
О. Оце так. Знаєш що? Може, збавиш оберти.
А, а, а я от думаю, мені краще прискоритись. Бо дисфункція – головна
фішка нашої сім'ї.
В нас проблеми з татом, проблеми з татом, наркоманія, проблеми з мамою,
знову проблеми з татом, проблеми з нестерпним засранцем…
А ти…
Хоч як це дивно, ти самореалізувалася, здається.
Хай там як, мені набри-идло жити,
замкнутим у твоїй маленькій
бульбашці зверхності.
То це твоя подяка за те, що я дбала про тебе п'ять років?
Схоже, ти все зрозуміла, люба.
Ох.
Хто дбав про тебе, коли Рей пішов? Їм всім було байдуже!
Хто сидів з твоєю Клер, поки ти завалювала кастинги один за одним?
Думаєш, мені до вподоби,
що дорослий чоловік обклеює мій дім повітряно-бульбашковою плівкою?!
Чи рятувати твою жалюгідну дупу щоразу, коли ти йдеш на дно?!
Дно? Муа? Нема тут дна, дорогенька. Нема дна. Я срана Маріанська западина!
-Ти ще побачиш. Ти ще побачиш. -Знаєш що? Добре. Добре. Стрибай з
розгону, бо ти очевидно цього хочеш. Гуляй. І дивись, як мені начхати!
Так і буде.
Дякую.
Справді, дякую.
Нарешті, зерно чесності. Приємно. Освіжає. Хотіла старого Клауса? То ось він!
Знаєте що?! Поки ми тут, може хтось іще хоче вилити лайно з душі?! Зараз саме час!
Ні?
Ніхто?
Добре. Бо набридло бути падлюкою в сім'ї.
Вистава закінчилася. Що робитимемо з Дженніфер? Треба її знайти.
На цій розвалюсі ми нікуди не поїдемо.
Він сказав, що я найкраща.
Я!
Обережно.
-Обережно. -Так, звісно.
САСПА КОЛА
Бене?
Що? Що ти хочеш?
Аа… Третя година. Зустріч з твоїм офіцером з УДЗ.
Точно. Не терпиться розповісти, чим я займався.
Виїхав зі штату, розстріляв людей, розбив тачку. Гарна ідея… Бовдур…
Гаразд.
Потрібна інформація про Крайслер ЛеБарон Таун енд Кантрі, десь вісімдесятого,
коричневий, з імітацією дерева, номери Нью-Мексико.
Шукай збіги з власником на ім'я Джин. Може бути як чоловік, так і жінка.
Дата-Жнива-Ирій-Наступ.
Знаєте, що дивно?
Всі ті люди в Нью-Ґрампсоні.
Вони одягнені у військове спорядження фірми "Гарґрівз".
Лютере, все це кляте місто було містом Гарґрівза.
Так. Наче створене, щоб тримати Дженніфер заручницею.
Що в ній такого важливого?
Хіба це не очевидно? Вона одна з нас.
Не може бути.
Це доволі логічно. Інакше нащо татові це "Шоу Трумана"?
Нас розіграли. Слова Дженніфер не збігаються з історією Сая.
Тепер вони обоє зникли і у нас два срані варіанти: іти до Хранителів,
чи ще гірший – іти до тата.
Та облиш.
Треба розділитися. Ми з Лайлою підемо до Хранителів. Решта – говорити з татом.
А-а. Я йду з вами.
Я шукатиму Дженніфер.
Краще триматися разом.
Ні, не краще. І ця маленька… "екскурсія" це довела.
Щось ти надто завзятий як для особи, що не збиралась вирушати.
Ви всі – купка клоунів. Я піду сам.
Бене.
Не йди від мене.
Лишилося шість.
Слухай…
-Мене називають Ненсі, бо… -Я вже знаю.
Знаєш що?
Я стежив за тобою.
Увечері.
Ти що? Ти тепер шпигуєш за мною?
Я бачив тебе.
Ти була в кафе із… ним.
З ким?
Не вдавай тупу.
З тим… дрібним греком, із вусами.
Тобі смішно?
Ти… Повір, це справді дуже смішно.
Наші діти виростуть у неповній сім'ї, а ти смієшся.
Дієґо, той… дрібний хлопець, схожий на грека, це П'ятий.
Ми розслідували справу Хранителів під прикриттям.
Ви брехали? І працюєте під прикриттям на ЦРУ?
Тому я тобі й не казала, ти дивно реагуєш.
Я не реагую дивно!
-Ти поводишся, наче це зрада. -Ні, це гірше ніж зрада.
Слухай, я б хотіла розібратися у всьому цьому,
та є важливіші речі, про які треба думати.
Тому що вiн із ЦРУ?
А я просто якийсь дурний кур'єр.
Ні, Дієґо.
Тоді чому?
Бо мені необхідно мати щось для себе.
Щось, окрім зміни підгузків, вина увечері і балету.
Принаймні ти щодня виходиш із дому.
А я застрягла в цьому нескінченному приміському пеклі.
Ну, тепер я хоч знаю. Що наше життя настільки кепське.
Я не так сказала.
Думаєш, я люблю розносити пакунки цілими днями? Рвати дупу? Повір мені.
Я б краще залюбки комусь пику начистив, але…
…хтось має бути відповідальним у цьому шлюбі… Бо це точно не ти.
Допоможи мені, Бене…
Тук-тук!
Як щодо свіжого одягу, щойно із сушарки?
Хто? Хто ви?
Я доктор Джин, це жіноче ім'я.
А я доктор Джин. Є таке й чоловіче.
Дозволимо тобі вирішити, хто з нас двох домінантний.
А хто рецесивний.
Що тут діється?
Я бранка?
Ні, звісно, звісно, ні. Ти наша гостя.
Ми шукали тебе дуже-дуже довго. У нас стільки питань про Очищення.
Дженніфер.
Про що ви кажете?
Очищ…
Я все зрозуміла. Нічого. Ти пережила дуже травматичну подію.
Ця зграя негідників намагалася тебе викрасти.
Ні, ні. Вони… вони були… вони…
Що вони хотіли?
Дякувати Богу, що ми тебе перехопили. Хтозна, що могло би трапитись.
Може, комусь зателефонувати щодо тебе? Мамі? Татові? Може, друзям?
Нема кому… Все моє життя… було брехнею. Я просто частина чийогось дурного жарту.
Все гаразд, люба. Ти вже в безпеці.
Ні, я, мушу йти.
Обережно, люба. Дозволь Джину і Джин подбати про тебе. М-м?
Авжеж.
Ось. Візьми. Тобі полегшає.
Випий.
Непогано, правда?
Знаєш, не всім подобається молоко альпаки. Відомо, що їх важко доїти.
Маленькі соски.
Отак…
То он де збирається книжковий клуб, Ненсі?
Заткнися, Дієґо.
Нарешті.
Ти за кермом.
Ти певен? Ванда?
Так. Мені вже однаково.
Її трохи тягне праворуч.
І не більше шістдесяти, бо решта глушника відваляться.
Добре.
Ласкаво просимо до штаб-квартири Хранителів,
люб'язно наданої Джином і Джин.
Джин і Джин не лишили нічого цікавого.
Хоч раз зосередься, любий.
Усі файли зникли.
Так, схоже на те.
Поки ви тут стовбичите, я проведу розвідку.
Тут нічого нема, Дієґо.
Вони поспішали, так?
Так.
І що?
А те… Що поспіх призводить до помилок.
Чому ти… не можеш щезнути?
Я можу. Знаєш, я просто…
Не хочеш.
Треба повернути тебе на коня, рейнджере.
Ні!
Ого. Де це ми?
На станції метро.
Так, я бачу, але нащо ти нас сюди переніс?
Повір мені, Лайло, я не навмисно.
Відтоді, як Бен підмішав нам ті дурнуваті Меріґолд, коли переміщуюсь – опиняюся тут.
-Кльово. -Не зовсім.
А що внизу?
-Це не схоже на звичайні станції. -Повір, у такому метро ти точно не бувала.
Куди ж їдуть поїзди?
Це найдивніше. Я проїхав на захід, одну станцію.
Коли вийшов, був той самий день, той самий час, але зовсім інший хід подій.
Це цікаво.
Так…
Мапа… Корисна штука.
Якби ж я її розумів.
Я орієнтувалася в токійському метро з вогнепалом
у стегні і під час місячного. Тож це нескладно.
Добре, з півночі… на південь, з'єднується десь тут.
Бляха, я заплуталася.
На схід. Їдьмо?
Повертаймося до Дієґо.
-Нудно. Їдьмо, покатаємось. -Я не хочу стрибати по
потягах, аж поки ми все зрозуміємо.
Який ти душний!
О… супер.
Дядько Клаус?
Клер-крихітко. Ти тут!
Що ти робиш?
Знаєш, цей телевізор… вже… давно не працює, ти не помітила?
Я хотів віднести його у майстерню, хай там пошаманять.
Клер, обережно, твої ноги. Скло під ногами. Обережно, там скло.
Це я… випадково.
Я поверну гроші.
Дядьку Клаусе.
Хай що сталося, ми можемо сісти і поговорити про це.
Я-я ціную твою турботу, Клер, я радо обговорю це згодом, та… сьогодні…
у дядька Клауса був справді жахливий день і він не може…
Він зараз не може про це говорити. Пробач.
Дядьку Клаусе. Випивка зробить твій день тільки гіршим.
Вже запізно.
-Ні. -Запізно.
Не запізно.
-Це так. Я… Я піду. -Прошу, поговори зі мною хвилинку.
-Відійди, будь ласка. -Ми можемо пройти це разом.
Ти можеш, бляха, звалити?! Негайно!
Я… Я…
Я ж сказав тобі, що вже запізно.
Смердить дупою.
Господи.
ГРОМАДА ҐОЛДЕН МЕСА
Доктор Джин Тібедо
ЗВІТ ПРО ІНЦИДЕНТ ОЧИЩЕННЯ?
Очищення.
Іди до татка.
Тут гидко.
Любий щоденнику, чому я завжди ношу костюми?
Хм…
Що ти робиш?
Занотовую. Зламаний автомат, пляма на підлозі у формі Австралії, три перегорілі
-лампочки. -М-м. Поетично.
Як гадаєш, де ми?
Гадаю, біля квартири Джина і Джин. Той самий день, інший хід подій.
Інший хід подій.
Я так і знала.
Схоже, ти тямиш.
Ти, мабуть, забіг наперед до кінця світу.
Ні, ні, ні. Ми нікуди не стрибали. Ні вперед, ні назад у часі.
Ми переходимо в інші версії теперішнього. Це квартира Джина і Джин.
Я був тут раніше. Це мій апокаліпсис.
Твій апокаліпсис?
Так, справжній хід подій. Я застряг тут на сорок років.
Віктор тоді підірвав Місяць, а ми не змогли його зупинити.
Це дуже паскудний хід подій.
Зачекай-но.
Бінокль?
Що?
Ти перднув?
Лягай!
Що за хрін з гори стріляє?
Це я.
Треба забиратися.
Мене почекай!
Треба тренувати кардіо.
Чорт…
Що ви робите?
Щось знайшов, коханий?
Так, дещо знайшов.
Те, що розкриє цю справу.
Це добре.
Подивимось.
УЧАСНИК ІНЦИДЕНТУ: ДЖЕННІФЕР
Академія Амбрелла
Це неможливо. Дві тисячі шостого її ще не було.
Інший хід подій.
Це, мабуть, один з артефактів Джина і Джин.
Читай далі.
Чотирнадцяте жовтня дві тисячі шостого року.
Чекай. А що такого особливого в чотирнадцятому жовтня?
Це день смерті Бена.
Нашого Бена.
Звичайний збіг.
Я тобі поясню.
Чоловік із хімчистки з'являється нізвідки і наймає нас поїхати в
Нью-Ґрампсон рятувати дівчину на ім'я Дженніфер.
У місті купа трупів. Нам влаштовують аварію,
а дівчину викрадають двоє месників на універсалі.
І тепер… в їхньому смітті я знайшов документ з датою смерті Бена.
Висновок.
Хай що відбувається з Дженніфер, це якось пов'язано з Беном. Іпсо факто.
Шкодуєш, що не відправив моє резюме?
Що за "інцидент з Дженніфер"?
Це був нещасний випадок.
ШЛЯХ ДО СТРУМКА ВИ ТУТ!
Чудовий день для прогулянки.
Саю, де вас чорти носили?
Де моя донька? Ви знайшли її?
Так, знайшли.
А потім нас обстріляла група доброзичливих городян.
Я казав: робота небезпечна.
А ще сказали: вона ваша донька, а це хрінь собача.
Вона гадки не має, хто ви. І що ви тут робите?
Ти з нею говорив?
Так.
Поспілкувались.
Гарна дівчина.
Тепер ти зрозумів.
Зрозумів що?
Що вона особлива.
Так, вона крута.
Щиро кажучи, я весь час про неї думаю.
Де вона зараз?
Її забрали дивні люди із… сумками на поясі. Джин і… Джин, якось так.
Добре, слухай мене уважно. Це надзвичайно нестабільна ситуація.
Ти можеш мені вірити або ні, це не має значення.
Хай там як, вона в небезпеці. Ми мусимо її повернути.
А що, по-вашому, я тут роблю?
Де твої рідні?
Забудьте про тих лузерів. Тепер я головний.
Агов, Бене!
Що… що зі мною відбувається?
Це вона. Вона кличе тебе.
Що? Про що ви кажете?
Я ж казав тобі. Вона особлива.
Ти теж особливий, Бене.
Прислухайся до свого тіла.
Ти їй потрібен, Бене. Вона не може сама. Доведи справу до кінця.
Ти маєш все, щоб знайти її, всередині.
Розумієш? Заплющ очі.
Заплющ очі.
Слухай своє тіло.
Використовуй інстинкти.
У тебе все добре, люба?
Так, нормально.
-Ходімо. Покажемо тобі дещо. -Мерщій.
Що це все таке?
Докази.
Докази чого?
Що світ, в якому ми живемо – одна суцільна велика брехня.
Спочатку це було, наче сон. Це такі сни, коли… ти не знаєш, спиш ти чи ні.
Але потім з'явилися артефакти.
Малесенькі докази, що прослизають крізь час і простір. Докази теорії
багатьох світів квантової механіки і всього такого.
Повір, вони обзивали нас різними словами. Чи не так, Джин?
Шахраями, аферистами, шарлатанами.
Звинувачували в інтелектуальній нечесності.
Хто "вони"?
Хто вони? Викладачі Громадського коледжу Ґолден Меса.
Нашу репутацію змішали з багном.
Звільнили з посад.
І все це через те, що ми казали правду про ці спогади.
Спогади про інший хід подій. Про час, який здавався… нам значно…
…правдивішим.
Де… я викладала у Гарварді, а… Джин був стипендіатом Макартура.
Гаразд. Але… поясніть… я тут взагалі до чого?
Дженніфер.
Ти – ключ.
Ти можеш знищити всі хибні ходи подій і відновити справжній.
Ми готові, солоденька.
Що потрібно зробити? Як допомогти тобі здійснити Очищення?
Ви, люди… триндець які божевільні.
Добирай слова.
Гей! Хто-небудь! Допоможіть мені!
Ми були добрі до тебе. Привели в наш дім.
Напоїли молоком альпаки.
Може, зустріч із давнім другом освіжить твою пам'ять.
Гадаю, ви з ним добре знайомі.
Ні.
Зачиняй, Руді.
Ні, ні, ні, ні.
Зачекайте, зачекайте! Не залишайте мене тут з ним!
Випустіть! Будь ласка! Ні! Ні! Випустіть! Випустіть!
Ми справді це робимо?
Так, так, справді.
Зажди.
Ти плюєш на сімейні зустрічі, не телефонуєш,
ніколи не пишеш у сімейний чат. І ось… ти тут, перший біжиш до тата?
Що з тобою?
Я…
Я застряг, розумієш?
У нескінченній суперечці з ним у своїй голові. І я відчуваю…
що єдиний спосіб це побороти – це сказати нарешті все, що я думаю.
Ти розумієш?
-Так. -Просто… дружнє нагадування. Коли ти
востаннє розмовляв із татом, він тебе убив.
Я певен, це не повториться. Правда? Ми, мабуть, і не зайдемо далі вхідних дверей.
Якщо ввічливість не спрацює, розмажу їхні мізкі по стіні.
Ходімо.
Допомогти?
Так. Біжіть всередину і скажіть Реджі, що ми йдемо, хоче він цього чи ні.
Звісно, міс Гарґрівз. Вітаю. Ми на вас чекали.
Лютере. Вікторе. Я проведу вас у будинок. Прошу, сюди.
Що тут в біса діється?
Сподіваюся, не нова засідка тата й доньки. Ти казала, що ми прийдемо?
Ні, я не розмовляла з ним п'ять років.
Як приємно нарешті зустрітися особисто.
Ти, мабуть, Елісон.
Я стільки про тебе чула.
Справді?
Так.
І про Лютера, малого Космобоя.
Я нарешті маю нагоду подякувати тобі, що наглядав за мною на Місяці.
О, будь ласка.
Любий Вікторе.
Схоже, ми поділяємо пристрасть до скрипки.
Для мене це більше любов-ненависть. Але…
Ідіть.
Сідайте.
Гаразд.
А… Реджі вдома?
Я певна, він десь поблизу. Та спершу познайомимося ближче.
Кажіть, не соромтеся. Бо шеф-кухар розсердиться.
Чаю?
Бляха-муха…
Йоу.
-Квінне. -Клаусе.
Який приємний сюрприз.
Я думав, ти мертвий, а… ти можеш літати.
Ну, знаєш, воскресіння, смерть, воскресіння,
смерть – зачароване коло. А ти красень. Борода… Така… густа.
Дякую. А ти такий самий дегенерат, наркоман,
шмат лайна, який винен мені гроші.
Ну скільки там? П'ять штук?
У мене небагато… готівки з собою.
Сорок штук.
Сорок? Ні, мон фрер. Ти мене з кимось переплутав.
Віґ працює вже п'ять років, Клаусе.
Я добре рахую.
Слухай, Квінне, ми… можемо стояти тут і сперечатись
про долари цілий день, та ми обидва знаємо,
що в мене немає твоїх грошей.
І навіть якби ти дав мені час, я б їх не дістав.
Тож якщо ти відчуєш у своєму темному, чорному язичницькому серці таку
-можливість, пробач борг. -А…
А якщо я вирву одне із цих прекрасних очей і почеплю собі на шию?
Оо, так, ти можеш це зробити,
та краще врятуй нас обох від стресу, мігрені, зеконом час… І вбий мене зараз.
Ну ж бо. Де пістолет? Де ти його носиш? За спиною? На поясі? Де він?
Тримай руки при собі. Дивак. Припини!
Ти завжди був тюхтієм.
Тільки не в обличчя.
Шмат лайна під кайфом.
Сучий ти син.
У Канаді, мабуть, холодно.
Ну, так, тобто буває. Але літо досить приємне.
А ти, Лютере, що робиш? Чим займаєшся?
Оу, я… Я професійний танцівник.
Танцівник?
-Так. -Це чудово.
Ви всі так добре влаштувалися.
-І не завдяки вашому батькові. -Я все чую.
Мій начальник охорони повідомив, що містечко Нью-Ґрампсон і досі тліє…
через вашу колосальну недолугість.
Реджі, любий, прошу.
Розкажіть мені все, що я хочу знати, бо будуть наслідки.
Ти перший.
Гей… Гей.
А-а. То це правда. Я підозрював,
що у звичний спосіб такої
шкоди не завдати. Але як?
Реджі, досить. Отак ти поводишся з гостями?
Погрози і допити? Сідай, і ми поговоримо, як цивілізовані люди.
Ми знаємо, хто носить монокль у цих стосунках.
Чаю, любий?
Ні, дякую, люба.
З вашого дозволу я запитаю: як ви відновили свої сили?
Чому ви зруйнували Нью-Ґрампсон? І що ви зробили з дівчиною?
Ну, це довга історія, та… все почалося, коли до нас звернувся Сай Ґроссман.
Мені незнайоме це ім'я.
Оу.
Я думаю, краще варто спитати: нащо будувати ціле місто,
щоб тримати дівчину за бранку?
Її звати Дженніфер.
І я не тримав її в полоні.
Я захищав її.
Захищав від чого?
Від вас, певна річ.
Вона одна з нас.
Боюся, що ні. Вона не схожа на вас.
Насправді вона ваша повна протилежність в усьому. І має більше сили,
ніж ви усі разом узяті.
Агов!
Є розмова про Бена.
Маєш непоганий дар.
Ну… Насправді, дар і прокляття.
Здається, я знаю, як ти виплатиш цей борг.
Кажи, не тримай мене в напрузі.
Козел.
Із Молдови. Із Молдови. Здебільшого редагований.
Чудово, там нема чого читати.
Я можу сказати, що цей документ зі справжнього ходу подій.
Пояснює, як помер Бен. Називається "Інцидент із Дженніфер".
Ми вже знаємо, як помер Бен.
Добре. Розкажи нам.
Це був… нещасний випадок. Бен, наш Бен, загинув, бо ми не впорались як команда.
Ніхто не був відповідальний і…
І що?
Елісон, як загинув Бен?
Це був нещасний випадок. Бен загинув, бо ми не впорались як команда.
Не впорались як команда.
Ніхто не був відповідальним, але ми всі були відповідальні.
Ніхто не був відповідальний, але ми всі були відповідальні.
-Бен Гарґрівз був найкращим із нас. -Бен Гарґрівз був найкращим із нас.
-Бен був Академією "Амбрелла". -Бен був Академією "Амбрелла".
Що це за божевільний фокус?
Хтось із вас пам'ятає, як насправді помер Бен?
Хоч щось?
Мене там не було.
Мене теж, але решта були. Ви думаєте, що пам'ятаєте про смерть улюбленого брата,
але ні.
Що в біса відбувається?
Це очевидно. Хтось грається з вашим гіпокампом.
З нашими спогадами.
Хоч це звучить захопливо, запевняю вас – я гадки не маю, про що йдеться.
Ти щось знаєш, старий.
Ви розмірковуєте про дії зовсім іншої версії
мене із зовсім іншого ходу подій. Хоча це… схоже на те, що я міг зробити.
Та невже?
Припускаю,
що міг існувати – певний таємний проєкт з певною таємною розвідувальною службою.
Експерименти над людським розумом. Я мав би знати.
Психологічна війна була в моді у шістдесятих,
та це був короткий контракт. Надзвичайно прибутковий.
То ти можеш стирати спогади?
З людським розумом усе можливо, юначе.
Якщо можна стерти, можна і відновити?
З відповідною технологією.
Яка у вас є?
Звісно. Вона десь у цій будівлі.
Тоді, старий, ти повернеш усі спогади, пов'язані зі смертю Бена.
Бо якщо зітреш "Інцидент із Дженніфер", це означатиме, що там було щось важливе, і
ти хотів цього позбутись.
Я цього не робитиму. Бо зараз ми мусимо знайти дівчину, поки не запізно.
Реджі, будь ласка.
Люба, це важка робота. Займе години, дні.
Байдуже, який хід подій запущено зараз, зрештою, це твоя робота.
Хай в якому часі це сталося… Допоможи їм. Прошу.
Що за чорт?
Що це було?
Нічого, з чим ми не впораємось.
Трясця.
Пригнись.
Поквапся!
Шкода. Хороші були працівники.
Якби ми їх застрелили, це б усе зіпсувало.
Ми зробили те, що мали.
Певна річ, Кошенятко.
Мабуть, настав час для "Чіккаду".
Я піду по автівку.
Просто відкинься і розслабся.
Гаразд.
А всі мають це робити? Може, хтось один із нас?
Фрагменти ваших справжніх спогадів досі замкнені у ваших головах.
Це невід'ємні частини великого пазла.
Я теж хочу підключитись.
А… Але ти не був місії.
Мене не було в команді тоді, та я є зараз і… Я хочу знати правду, як і ви.
Чудово. Прошу, сідай.
А ти хочеш?
Думаю, я краще подивлюся.
Я теж. Не ображайся, та я не підпущу тебе до свого мозку.
Прекрасно. Може, ти допоможеш?
Скажеш останнє слово перед тим, як тато зрідить мій мозок?
Вибач, що збрехала про клуб.
Знаєш… У подружжя не має бути секретів, Лайло. Це правило.
Авжеж.
Більше жодних секретів.
Відпочиньмо одне від одного. Переоцінімо наш шлюб.
Що? Че… Лайло?
Стривайте, а це боляче?
Безсумнівно.
Це був нещасний випадок. Бен загинув, бо ми не впорались як команда.
Ніхто не був відповідальний, але ми всі були відповідальні.
Бен Гарґрівз був найкращим із нас.
Бен був "Академією Амбрелла"