‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Au trecut șase luni de la arestările ‎în cazul alergătoarei din Central Park.
‎Poliția crede că aici a oprit-o banda,
‎după care au târât-o 60 m în pădure, ‎unde a avut loc atacul.
‎...o femeie de 28 de ani, ‎lovind-o cu pumni și pietre.
‎Patru o violează, ‎și o lasă inconștientă.
‎...a suferit două fracturi craniene, ‎hemoragie extremă și hipotermie.
‎- ...pantalonii găsiți lângă ea... ‎- Nu-și va aminti
‎că a fost atacată și violată...
‎Conform doctorilor, ‎șansele să-și revină nu sunt favorabile.
‎„Detaliile nu contau, ‎pentru că nu exista un scenariu.
‎Veneau în centru din lumea drogurilor,
‎a ajutorului social, a pistoalelor, ‎a cuțitelor, a indiferenței și ignoranței.
‎Veneau din lumea celor lipsiți de tată, ‎din provincia sălbatică a săracilor,
‎împinși de o furie colectivă ‎plină de energiile tinereții,
‎cu mintea plină de imagini violente
‎de pe stradă și din filme.
‎Aveau un singur scop:
‎să lovească, să rănească, să jefuiască, ‎să oprească, să violeze.
‎Inamicii erau bogați.”
‎Apoi...
‎Mai trebuie să pun accent pe ceva.
‎Inamicii lor erau albi.
‎Hai! ‎Daily News ‎deja are un dosar cu asta. ‎Du-te! Haide!
‎Câțiva dintre tinerii atacatori arestați,
‎atât de tineri încât sunt efectiv copii,
‎le-au spus polițiștilor ‎că doar „sălbăticeau”,
‎de aceea sunt așa de mulți oameni uimiți
‎de această tragedie.
‎„Sălbăticeau”. Poliția din New York
‎spune că e un jargon al tinerilor ‎pentru dezlănțuire în haite,
‎atacând oamenii doar din amuzament.
‎Astăzi, șapte dintre acei adolescenți ‎au fost puși sub multiple acuzări,
‎incluzând viol și tentativă de ucidere. ‎Cazul mediatizat...
‎Simplu și solemn, un memorial improvizat ‎stă pe marginea drumului în Central Parc.
‎Victima, o angajată la bancă de 28 de ani,
‎a ieșit din comă, ‎dar se află în stare gravă...
‎Unii membri ai comunității de culoare ‎acuză că arestările
‎sunt făcute în pripă și au temei rasial.
‎El zice că e rasism.
‎Eu zic să se decidă la tribunal ‎înainte să se protesteze pe trotuar.
‎Apoi, ce s-a întâmplat?
‎Doar doi dintre suspecți, Antron McCray ‎și Yusef Salaam, au plătit cauțiunea.
‎Celorlalți li s-a refuzat cauțiunea ‎la o audiere gălăgioasă
‎care a devenit un concurs de urlat.
‎Korey Wise, ‎singurul care împlinise 16 ani,
‎va sta închis în penitenciarul ‎de pe insula Rikers.
‎Din vârful Trump Tower, ‎cel mai extravagant miliardar din New York
‎- ...privește spre Central Park... ‎- Și un pachet de Newports.
‎...o alergătoare de 28 de ani ‎a fost atacată de o haită de adolescenți.
‎Fiți siguri că urăsc oamenii
‎care au atacat fata ‎și au violat-o cu brutalitate.
‎Fiți siguri.
‎Ca dovadă, Trump a plătit pentru o reclamă ‎de o pagină în patru ziare din New York.
‎REINSTITUIȚI PEDEAPSA CAPITALĂ. ‎REINSTITUIȚI POLIȚIA!
‎„Reinstituiți pedeapsa capitală.”
‎Trump a dat 85.000 de dolari pe reclamă...
‎Cum o duci?
‎Cât pot de bine.
‎Salut, Korey!
‎Ce mai faci, omule?
‎Ești pregătit pentru astăzi?
‎- Ce e? ‎- Ceva înainte de proces...
‎ceva. Nu știu...
‎E în regulă. Am mai făcut asta.
‎E doar un pas ‎ca să ajungi la procesul propriu-zis.
‎Sunteți împreună la detenție juvenilă?
‎Da.
‎Dar ies în curând, așa că...
‎Mama mea...
‎aproape a adunat banii de cauțiune...
‎de la biserică, așa că...
‎Îmi doresc să fi fost...
‎să fi fost acolo, cu voi.
‎Când ai împlinit 16 ani?
‎Anul trecut.
‎Unde-i Kane? ‎Yusef...
‎I s-a plătit cauțiunea...
‎cu puțin timp în urmă. ‎Dar știi ce mi-a spus?
‎Singurul motiv pentru care...
‎te-ai încurcat în toată treaba asta...
‎e pentru că ai mers cu el la secție.
‎Ca să-l ajuți.
‎Ca să-i fii alături.
‎E prietenul meu.
‎Mulțumesc pentru ajutor, părinte.
‎Da, într-adevăr, mulțumim atât de mult.
‎N-am fi putut plăti cauțiunea fără tine.
‎A fost plăcerea, onoarea și datoria mea.
‎Noi înființasem un fond ‎pentru toate familiile.
‎Să știți că multă lume îi susține ‎pe acești băieți.
‎Apreciem asta, dar...
‎Cazul lui Yusef nu e ca al celorlalți.
‎S-au băgat singuri în bucluc.
‎Nu e corect.
‎„Corect?”
‎Aveți ceva de spus?
‎Vă bucurați că vi s-a întors fiul?
‎Dnă Salaam, vă îngrijorează verdictul?
‎Ați vorbit cu părinții celorlalți băieți?
‎Ce-i răspundeți lui Donald Trump, ‎care a cerut pedeapsa capitală
‎pentru fiul dvs?
‎Ce ai spus?
‎Donald Trump cere pedeapsa capitală.
‎- Trump, acest om... ‎- Ce-ai zis?
‎...e un escroc imobiliar...
‎Ce a spus?
‎Îi privești cum cresc.
‎Știi?
‎Și începi să crezi ‎că ai făcut treabă bună.
‎Știi?
‎- Nu, fato. ‎- Ascultă,
‎dacă e vreodată momentul ‎să bei ceva, acum e.
‎Cred că, uneori, un negru ar putea crede
‎că ei sunt dezavantajați, ‎sau că n-au una sau alta,
‎dar, de fapt, în ziua de astăzi,
‎e o măreață...
‎Am spus de multe ori,
‎și despre mine, dacă începeam azi,
‎mi-ar fi plăcut să fiu ‎un negru bine educat,
‎pentru că cred că, în ziua de azi, ‎chiar au un avantaj.
‎Ce e un negru?
‎Nu știu.
‎Dar poate are dreptate.
‎Te mai întrebi câteodată,
‎când nu va mai fi ostracizat omul alb ‎în țara asta?
‎Fato, nu mă face să râd.
‎Trebuie să nu-l mai dea la televizor ‎pe acel bigot.
‎Nu-ți face griji.
‎Aproape că i-a trecut momentul de glorie.
‎Vor să-mi ucidă fiul.
‎Diavolul ăla...
‎vrea să-mi ucidă fiul.
‎Să faci reclamă
‎cu uciderea fiului meu.
‎Vor trebui mai întâi să treacă peste mine.
‎Mai bine, îi arăt eu.
‎Nu face nimeni nimic.
‎Cred că înțelepții ar denumi asta ‎„floare la ureche”.
‎Cu cine avem de-a face?
‎Robert Burns. ‎E un avocat pentru divorțuri din Harlem.
‎Și când zic că doar asta face,
‎- ...doar asta face. ‎- Yusef.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Mă bucur să te văd, surioară. ‎- Și eu.
‎Va fi bine, știi asta.
‎Știi că te susțin.
‎Mereu așa ai făcut.
‎Ca întotdeauna.
‎Burns n-are experiență în dreptul penal ‎și îl reprezintă pe Yusef Salaam.
‎Următorul e Mickey Joseph,
‎un avocat de drept penal ‎de la Societatea de Asistență Juridică.
‎Îl va apăra pe Antron McCray.
‎- Îl cunosc. ‎- Da?
‎E mai tare decât crezi.
‎Dle Joseph, ce se va întâmpla...
‎Spune-mi Mickey, te rog.
‎Cum te-ai simți să-ți zic dle McCray? ‎Sună bătrânicios, nu?
‎Da, așa e.
‎Pe Korey Wise îl apără ‎un tip numit Colin Moore.
‎Cred că e ceva activist. ‎Lucrează pe gratis.
‎Nu-mi pot imagina cum te simți ‎să nu-l ai alături,
‎dar voi folosi tot ce știu ‎ca să ți-l aduc înapoi.
‎Ai auzit vreodată de ăsta, Peter Rivera?
‎Era un procuror în Bronx cu acel nume.
‎E același, a fost și polițist,
‎și am auzit că vrea să intre în politică.
‎- Și pe cine reprezintă? ‎- Pe Santana.
‎Dle Rivera?
‎- Dle Santana. ‎- Încântat.
‎Ultimul, avocatul lui Kevin Richardson, ‎e Howard Diller.
‎Sunteți o familie atât de frumoasă.
‎Poate ar trebui să vă mediatizăm mai mult,
‎să arătăm publicului ‎că n-are de ce să se teamă.
‎- Vă pot ajuta să urcați? ‎- Nu, mă descurc.
‎Am găsit ceva ce putem folosi ‎împotriva lui dacă va fi nevoie.
‎Cum spuneam...
‎floare la ureche.
‎Bine.
‎Adică, tu vezi haine și tunsori proaste, ‎și te gândești că am câștigat.
‎Să-ți zic ce văd eu.
‎Oportunitate.
‎E o oportunitate ‎pentru fiecare dintre tipii aceia
‎să-și facă renume, să fie învingători
‎într-un caz important,
‎să primească în sfârșit ‎atenție și respect.
‎Așa că, să nu subestimezi ‎cum poate asta să motiveze pe cineva.
‎Vor face tot ce le stă în putere.
‎Și noi la fel.
‎Să începem cu cea mai mare provocare, ‎declarațiile de vinovăție de la secție.
‎Judecătorul a admis ‎înregistrările mărturiilor.
‎Deși ar trebui considerate forțate ‎și eliminate,
‎din păcate, nu e cazul, ‎dar avem vești bune.
‎Dovezile ADN de la tamponarea cervicală ‎sunt neconcludente,
‎înseamnă că nu era suficientă spermă ‎în victimă pentru testare,
‎și aceasta nu corespunde vreunui acuzat.
‎Raportul spune că victima, Patricia Meili, ‎nu-și amintește incidentul.
‎Așa că acuzarea n-are motiv ‎s-o cheme la bară.
‎Fără probe fizice,
‎fără martori...
‎cazul acuzării e slab.
‎Pe naiba!
‎De parcă doar al ei e vinovat.
‎- N-am spus că e. ‎- Nu-i nevoie, dnă Thing,
‎tricoul tău o spune clar.
‎Au spus că au găsit părul femeii ‎în chiloții lui Kevin.
‎Sigur că noi nu credem.
‎Dar de ce spun asta?
‎Cum vor dovedi ‎ceva ce nu s-a întâmplat?
‎Și pot s-o zică la știri fără dovezi?
‎Adică, știu că pot, dar...
‎putem face ceva în privința asta?
‎Ei zic că au găsit păr ‎care semăna cu al victimei, dnă.
‎Se știe ‎că analiza părului e foarte imprecisă.
‎Și nu te teme, vom aduce un expert
‎care să contracareze probele pentru Kevin.
‎Nu numai că nu au dovezi fizice, ‎dar mărturiile au multe contradicții.
‎Un juriu va vedea asta.
‎Vom arăta că băieții voștri ‎au fost forțați de poliție.
‎Da, că fiul meu, Ray, nici n-a mâncat ‎o zi și jumătate.
‎M-am dus la serviciu,
‎și când m-am întors, încă îl interogau.
‎Bine?
‎Acum știți...
‎Știți că e tot acolo ‎și n-am bani de cauțiune,
‎- ...nici nu știu cât... ‎- Ray.
‎- În regulă. ‎- Da, scuze.
‎- E în regulă. ‎- Ne-au spus că Tron se va întoarce acasă.
‎Și promisiunile în schimbul cooperării ‎sunt ilegale.
‎Toată chestia e ilegală.
‎Atunci am ajuns noi la viol.
‎Cine sunt „noi”?
‎Eu...
‎și...
‎Da.
‎...a fugit în spatele ei, s-a întors și...
‎Sună de parcă ar fi un sistem de alertă.
‎Așa sună când respecți regula Bruton ‎într-un proces cu cinci inculpați.
‎Avem înregistrările, ‎dar nu le putem folosi.
‎Pentru că aruncă vina unul pe altul.
‎Știi ce e de făcut?
‎Trebuie să separăm procesele. ‎Așa dispare ipoteza cu banda.
‎Nu cinci procese, două, sau poate trei.
‎Trebuie doar să găsim combinația ‎care va necesita
‎cât mai puține modificări la înregistrări.
‎Bun. Să începem.
‎Nu se vor separa de la sine.
‎Vrem un proces separat.
‎Ei bine...
‎cu toții vrem la fel.
‎Dacă juriul îi vede pe toți împreună, ‎se va gândi la o haită de lupi.
‎Nu-i bine. Așa e.
‎Dar acuzarea nu va accepta ‎cinci procese separate.
‎Yusef n-a fost înregistrat.
‎N-a semnat nicio declarație.
‎L-am scos înainte să-l prindă ‎Fairstein și polițiștii ăia.
‎Spui că e vina noastră ‎că băieții noștri sunt înregistrați?
‎- N-am spus asta. ‎- N-o spune.
‎- N-am spus-o. Am zis... ‎- Ce spui?
‎...că situațiile noastre diferă.
‎Trebuie să controlăm mai mult ‎această poveste.
‎Ne pot ajuta oameni ca Al Sharpton.
‎Cred că nu e bine să facem ‎să pară o chestie rasială.
‎- Iisuse. ‎- Ce? De ce?
‎Spune-i-o lui Trump.
‎- Exact! ‎- Rivera.
‎Rivera, vrei să spui și tu ceva?
‎Procurora va sugera o înțelegere ‎la un moment dat.
‎Știu că vreți să credeți ‎că fiii vă sunt nevinovați, dar...
‎- Al meu... ‎- Sunt!
‎Suntem nevinovați! N-am atins-o!
‎Suntem nevinovați! N-am făcut-o!
‎Trebuie să înțelegeți cu toții
‎că acest caz a fost atribuit
‎secției 59 a Curții Supreme din New York.
‎E secția lui Galligan.
‎De ce e mare lucru?
‎În primul rând, n-a fost aleator și...
‎Stai așa, ce... ‎În ce fel de cazuri pledezi?
‎Sunt avocat de divorțuri.
‎M-am ocupat de cazul lui Sharonne.
‎Alegerea judecătorului ar trebui făcută ‎prin tragere la sorți, să fie aleatorie.
‎În cazul ăsta, n-au procedat așa.
‎I l-au dat lui Galligan.
‎Insula Rikers,
‎mai e numită și insula lui Galligan.
‎Invariabil e de partea statului.
‎Ei n-au de gând să piardă.
‎La naiba!
‎- Pot face asta? ‎- Deja au făcut-o.
‎Dar noi n-am terminat.
‎Avem o înregistrare inutilă,
‎am pierdut ipoteza cu banda,
‎nu putem găsi ADN.
‎Avem o șosetă.
‎Netrebnicii au ejaculat într-o șosetă, ‎crezând că n-o vom găsi,
‎dar am găsit-o.
‎Bun. Avem ADN.
‎Testarea pozitivă va decide cazul.
‎Cum a ratat-o poliția?
‎Cui îi pasă? Acum, o avem.
‎Și mai bine, apărarea încă nu știe.
‎Așa că putem face testele ‎chiar înainte de proces.
‎Surpriză!
‎Surpriză.
‎...adolescenții din Harlem aflați ‎sub acuzare, majoritatea de 14-15 ani.
‎Raportul inițial a sugerat ‎că erau copii cuminți din familii stabile,
‎dar acum, vecinii zic că unii dintre ei ‎se comportau rău de ceva vreme.
‎Unul dintre băieți, Kevin Richardson, ‎avea aspirații să cânte la trompetă.
‎Altul, Antron McCray,
‎visa să devină ‎jucător profesionist de baseball.
‎- Procesul se va desfășura... ‎- Bobby, e vremea să mergi acasă.
‎- Mergi să-ți vezi soția. ‎- ...Yusef Salaam.
‎- ...Raymond Santana și Antron McCray. ‎- Bine, Dave. Pe mâine.
‎Alegerea juriului a durat ‎neobișnuit de mult,
‎deoarece erau peste 500 ‎de posibili jurați.
‎Violența din oraș
‎și calitatea vieții devin tot mai rele ‎pe zi ce trece.
‎- Alo? ‎- Bună!
‎- Bună! Totul e bine? ‎- Da.
‎Te sun să-ți zic ‎că nu mai ajung acasă deseară.
‎Dave are ceva probleme.
‎Așa că rămân la încă o tură.
‎Bine.
‎- Sigur nu e altcineva care poate... ‎- Nu. Stau și mă ocup eu.
‎Bobby, mâine e prima zi a procesului.
‎De parcă n-avem nevoie de bani în plus.
‎Bine, da.
‎Bine.
‎Trebuie să mă întorc la serviciu.
‎Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎Pa!
‎Probabil ne așteaptă cu un taxi.
‎Știi cum face câteodată. O fi la poartă.
‎Pun pariu că acolo e.
‎Nu e aici.
‎Vine cu noi?
‎Nu știu, scumpule. E...
‎Se petrec multe acum, bine?
‎Toată lumea face tot ce poate.
‎Vino!
‎Într-unul din cele mai anticipate procese ‎din istoria statului New York,
‎trei dintre atacatorii ‎din cazul alergătoarei din Central Park
‎se prezintă azi ‎în fața juraților din Manhattan.
‎Cinci adolescenți ‎acuzați de multiple infracțiuni,
‎incluzând viol, abuz sexual ‎și vătămare corporală.
‎Toți sunt cu ochii ‎pe procurora Elizabeth Lederer,
‎care reprezintă victima într-una ‎dintre cele mai oribile infracțiuni
‎petrecute în acest oraș.
‎- Dnă Lederer, un moment, vă rog! ‎- Dnă Lederer!
‎O întrebare!
‎URMEAZĂ FIUL MEU?
‎Protejați tinerii de culoare!
‎Mă aflu împreună cu Elombe și Nomsa Brath,
‎activiști și lideri ai comunității ‎din Harlem.
‎Ne aflăm aici ca să arătăm ‎ce simt familiile
‎și mulți din comunitate,
‎și anume că aici are loc o nedreptate.
‎S-a petrecut o nedreptate în acea secție ‎în care un grup de minori
‎au fost chestionați fără părinți
‎și au fost forțați de poliție și procurori
‎să dea declarații false, ‎ceea ce ne-a adus aici.
‎Ne aflăm aici să arătăm cu degetul ‎la eșecul presei albe.
‎N-ați investigat asta cum trebuie.
‎N-ați pus întrebările potrivite.
‎Cum vă simțiți ‎când oamenii vă denumesc fiul un violator?
‎De ce repetați porcăriile astea? ‎Nu știți ce suferim. Fiul meu e nevinovat.
‎Nu-l cunoașteți. ‎Nu vă apucați să trageți concluzii.
‎Vi s-a servit o poveste, ‎iar voi ați crezut-o.
‎- Dar n-am venit pentru povești. ‎- Așa e!
‎- Ci pentru fapte! ‎- Da!
‎- Pentru adevăr! ‎- Așa e!
‎Și adevărul e ‎că băieții ăștia nu-s o haită de lupi.
‎Eliberați-i!
‎Nu sunt animale.
‎FEMEILE NU SE VÂNEAZĂ!
‎Nu sunt infractori.
‎Sunt băieții noștri
‎și vom lupta pentru ei.
‎Mi-a plăcut trucul ‎cu alegerea lui Galligan.
‎O adevărată magie.
‎Și felicitări ție ‎pentru separarea proceselor.
‎Nu știam că e meritul nostru.
‎Sigur n-a avut nimic de-a face ‎cu cenzurarea înregistrărilor, nu?
‎Știam că tu erai cel deștept.
‎Felicitări. Începi din pole-position.
‎Te rog...
‎fă-le o favoare acelor copii ‎pe care vrei așa mult să-i închizi...
‎luptă corect.
‎Să fie luptă dreaptă de acum încolo. ‎Atât îți cerem.
‎N-A FOST NICIUN VIOL
‎Dle judecător Galligan, vă mulțumesc.
‎Doamnelor și domnilor din juriu...
‎pe parcursul acestui proces, ‎veți afla că cei trei inculpați,
‎Yusef Salaam,
‎Antron McCray
‎și Raymond Santana
‎au făcut parte ‎dintr-un grup de 30 de tineri
‎care au intrat în Central Park
‎să jefuiască, să bată ‎și să atace cetățeni nevinovați.
‎Vreau să subliniez ceva ‎ce n-a spus dna Lederer azi-dimineață.
‎Niciuna dintre victime,
‎inclusiv dna Meili,
‎nu mi-a identificat clientul
‎ca făptaș al acestor infracțiuni.
‎Inculpații sunt acuzați de violarea,
‎sodomizarea,
‎tentativa de omor,
‎vătămarea corporală ‎și de abuzarea sexuală a Patriciei Meili.
‎Veți vedea declarațiile înregistrate ‎ale lui Antron McCray și Raymond Santana,
‎în care descriu în detaliu ‎cum au participat
‎la violarea și tentativa de omor ‎a drei Meili.
‎Și aceste înregistrări,
‎aceste declarații scrise, acestea...
‎nu sunt atât de curate ‎pe cât ar vrea procurorii să credeți.
‎Și veți afla ‎cum s-au făcut acele înregistrări.
‎Inculpații le-au spus detectivilor ‎că Kevin Richardson a apucat alergătoarea,
‎și în timp ce Kevin se lupta cu ea, ‎Yusef a venit și a lovit-o cu o țeavă.
‎Poliția a decis să rezolve acest caz,
‎indiferent cum afecta asta drepturile ‎unui copil speriat de 14 ani.
‎Dovezi adunate cu grijă ‎în cadrul investigației poliției
‎vă vor fi prezentate, ‎acestea vor demonstra vinovăția lor
‎dincolo de îndoială.
‎În timpul investigației ‎descrise de dna Lederer azi,
‎au răscolit Central Park,
‎căutând probe biologice,
‎sânge, pietre sau o țeavă,
‎orice ar putea avea ‎amprentele clientului meu,
‎dar n-au găsit nimic.
‎Singurul verdict just în acest caz e ‎nevinovat la toate capetele de acuzare.
‎Mulțumesc.
‎Doamnelor și domnilor,
‎dovada principală care-l implică ‎pe Raymond Santana
‎e declarația dată de el.
‎Iar eu vă spun ‎că declarația a fost obținută forțat.
‎După ce o veți auzi, ‎sunt sigur că veți vedea
‎că acuzarea n-a reușit să aducă dovezi ‎împotriva clientului meu, dl Santana.
‎Mulțumesc. ‎Serios?
‎Dle Burns.
‎Mulțumesc, Onorată Instanță.
‎Doamnelor și domnilor,
‎dovezile...
‎Dovezile...
‎vor demonstra că...
‎până la descoperirea alergătoarei,
‎crimele comise ‎și raportate poliției în acea seară,
‎n-au fost tratate ‎cu același grad de seriozitate...
‎de intensitate,
‎precum infracțiunea împotriva...
‎alergătoarei albe.
‎S-au implicat mulți polițiști.
‎Sergenți, căpitani.
‎Cei de sus.
‎Și mai era și media,
‎care a aflat de femeia victimă a violului
‎și că suspecții erau negri sau hispanici.
‎S-au tras concluzii.
‎Repede.
‎Și s-a acționat doar în baza lor.
‎Se simțea...
‎dorința puternică ‎de a rezolva cazul ăsta cât mai repede.
‎Și atunci apare clientul meu, da?
‎Avea 15 ani la vremea respectivă.
‎N-a mai fost niciodată ‎la o secție de poliție.
‎Și l-au presat.
‎Și l-au tot presat.
‎Până când a venit mama lui ‎să oprească interogatoriul.
‎Declarația n-a fost nici voluntară, ‎nici veridică.
‎Iar dovezile care o susțin...
‎nu există.
‎Ceea ce ne permite...
‎să ne îndoim.
‎Mulțumesc.
‎Dnă Lederer, primul martor.
‎Era în stare critică, abia mai trăia.
‎Ce răni ați găsit, dr. Kurtz?
‎Multe. Suferea de hipotermie severă
‎și a continuat să sângereze ‎când a ajuns la Urgențe.
‎Din ce parte a corpului sângera?
‎De la scalp.
‎În mare parte, sângele provenea ‎din lacerații la nivelul scalpului.
‎Dnă Dean, ce vă amintiți ‎din noaptea de 19 aprilie 1989?
‎Nu-mi amintesc mare lucru, dar...
‎dar îmi amintesc un...
‎grup de băieți.
‎Și făceau aceste...
‎sunete, ca de animale...
‎- Grohăiau. ‎- Obiecție.
‎- Se respinge. ‎- Ați zis „grohăit”?
‎Mergeam pe bicicletă cu logodnicul
‎și un grup întreg de copii a început ‎să se ia de noi,
‎și, adică...
‎eram complet îngroziți.
‎Dle Loughlin,
‎ați încercat să vă identificați atacatorul ‎într-o recunoaștere la poliție.
‎- L-ați identificat? ‎- Da.
‎Era numărul... patru de acolo.
‎E corect?
‎Cred că da.
‎Persoana pe care ați identificat-o ‎se află aici astăzi?
‎Nu.
‎Scuze, puteți repeta mai tare?
‎Nu.
‎Mulțumesc pentru timpul acordat, ‎dle Loughlin. Nu mai am întrebări.
‎Îmi trebuia ADN-ul și șoseta ‎ca să rezolv asta.
‎Testul e negativ.
‎Cinci inculpați fără legătură.
‎ADN-ul lor nu e acolo. Nu e nicăieri.
‎Deci, o fi fost alt atacator. ‎O fi scăpat unul.
‎Chiar crezi asta?
‎Dacă ajută juriul să creadă ‎ce știm că e adevărat.
‎Dar cazul nostru merge pe premisa
‎că aceștia sunt violatorii, ‎nu un al șaselea băiat necunoscut.
‎Deci, avem spermă într-o șosetă ‎și nu îi aparține niciunuia.
‎Deci, ce facem aici?
‎Eu trebuie să conving juriul
‎și tot orașul, toată țara privește.
‎Înțelegi ce se petrece aici?
‎Încă avem ADN-ul cervical.
‎Care era neconcludent.
‎Înseamnă că cei cinci nu pot fi excluși.
‎Descurcă-te cu rezultatele ADN-ului ‎din șosetă și vorbește de cel cervical...
‎Te asculți? Sună de parcă delirezi.
‎Vrei să mă prefac că șoseta n-a existat?
‎Asta întrece limita.
‎Ce limită, Elizabeth?
‎Unde e limita pentru Patricia?
‎M-am săturat. Unde e limita pentru ea?
‎Lăsată să moară de frig ‎într-o baltă de sânge,
‎sângerând încontinuu printre boschete.
‎Simte cum viața i se scurge.
‎Unde e limita?
‎Al naibii oraș!
‎Auzim ceva oribil, ‎ne strâmbăm și mergem mai departe.
‎Nu și de data asta.
‎Dar băieții aceștia, Linda...
‎băteau oameni în parc ‎în aceeași noapte în care ea era bătută,
‎și tu-mi spui că n-au fost implicați?
‎Pe naiba.
‎Chiar ei au zis. ‎Ei ne-au spus ce s-a întâmplat.
‎Li s-a spus.
‎Haide!
‎Ochiul vede, ‎dar nu se poate vedea pe sine.
‎Nu puteau vedea cum se potrivea rolul lor ‎în întregul ansamblu,
‎atât am făcut.
‎E prea târziu pentru asta.
‎Cum ai spus, toată țara ne privește.
‎Te privesc pe tine.
‎E oportunitatea ta.
‎Adu-ți aminte de ea.
‎Acuzarea o cheamă pe Patricia Meili.
‎Doamne.
‎Ce faci?
‎Mă rog să-i fi revenit memoria.
‎Dră Meili,
‎ne spui ce-ți amintești
‎din data de 19 aprilie 1989?
‎Îmi amintesc că eram la serviciu.
‎Și am avut o întâlnire la prânz
‎cu întregul
‎departament financiar.
‎Și îmi amintesc ‎că am primit un apel la ora cinci
‎ca să anulez o cină cu un prieten.
‎Mai știți la ce oră ați plecat ‎de la serviciu pe 19 aprilie 1989?
‎Nu, nu îmi amintesc.
‎Vă amintiți ‎că ați alergat în Central Park?
‎Nu.
‎Aveți vreo amintire
‎legat de ce vi s-a întâmplat în parc
‎pe 19 aprilie 1989?
‎Nu.
‎Dră Meili, recunoașteți proba acuzării ‎numărul 33?
‎E cămașa mea.
‎Înainte de 19 aprilie 1989,
‎ce culoare avea cămașa?
‎Era albă.
‎Și recunoașteți proba acuzării 13?
‎Sunt pantofii mei de alergare.
‎Dră Meili, în prezent,
‎suferiți de vreo rană de la atac?
‎Câteva.
‎Am probleme cu mersul,
‎după cum vedeți.
‎Am probleme la trepte sau la scări.
‎Sufăr de...
‎vedere dublă.
‎Și mi-am pierdut simțul mirosului.
‎Nu simt niciun miros.
‎Atât, Onorată Instanță.
‎N-a spus că n-au fost ei.
‎Ce mai faci? Arăți bine.
‎Ești bine?
‎Sunt în regulă.
‎De ce nu ești acasă?
‎Procesul e pe jumătate gata ‎și n-ai trecut pe-acolo.
‎Adică...
‎Eu doar, știi tu...
‎lucrez la niște chestii.
‎Mă ocup de niște chestii ‎pentru noi toți.
‎Ai încredere. ‎Haide.
‎Poftim niște bani pentru taxi, dus-întors.
‎Stai... credeam...
‎Nu vii acasă.
‎Nu astăzi.
‎Te iubesc.
‎Eu și detectivul Hildebrandt am sugerat
‎că poate mama...
‎Că ar fi mai bine dacă mama ar pleca, ‎iar dl McCray să rămână în cameră.
‎Odată ce ea a plecat, Antron a zis ceva?
‎Da, a recunoscut ce s-a întâmplat,
‎cine o ținea la pământ
‎și cum s-a pus peste ea ‎și a penetrat-o.
‎N-am spus asta.
‎Și cum se comporta Antron în acel moment?
‎Avea vocea joasă,
‎se fâțâia și ochii îi erau înlăcrimați.
‎Plângea.
‎Nu, nu plângea.
‎Colegul tău, detectivul Gonzalez ‎a depus mărturie că plângea.
‎N-am văzut asta.
‎Ai depus mărturie ‎că a fost ideea Lindei McCray
‎să iasă din camera de interogare.
‎Așa e.
‎Dar nu e adevărat că...
‎a fost ideea voastră?
‎A ta și a lui Gonzalez?
‎Am decis împreună.
‎Detectivul Gonzalez a depus mărturie ‎cum că Antron i-a spus
‎c-a penetrat-o pe alergătoare,
‎dar tocmai i-ai spus procurorei ‎că Antron ți-a spus clar
‎că nu a penetrat-o.
‎Cum e, dle detectiv? ‎Nu puteți spune amândoi adevărul.
‎- Obiecție, argumentativ! ‎- N-a făcut nimic!
‎Mulțumesc.
‎Liniște! Se aprobă.
‎Și pentru că nici tu, ‎nici detectivul Gonzalez
‎n-ați luat notițe la interviu,
‎se pare că nu vom ști niciodată ‎de ce un băiat de 14 ani
‎a spus inițial ‎că nu auzise de un viol în parc,
‎iar la final, ‎se presupune că spus că l-a comis.
‎E o întrebare?
‎E adevărat că i-ai promis ‎lui Antron McCray că poate merge acasă
‎dacă dă o declarație?
‎Tot ce am făcut a fost să-l întrebăm ‎ce s-a întâmplat, iar el ne-a zis.
‎Dar n-aveți notițe ‎care să arate de câte ori v-a spus
‎că n-are nimic de-a face cu asta.
‎Nu.
‎Doar să fie clar...
‎v-a zis de mai multe ori că n-a făcut-o.
‎Se poate.
‎- De mai multe ori? ‎- De mai multe ori.
‎Da.
‎Dl McCray a susținut că e nevinovat.
‎Mulțumesc, dle judecător.
‎Pot să stau cu Raymond ‎înainte să-l închidă?
‎Sigur. ‎Iată planul:
‎Tu te ocupi de paznici, eu fur o mașină ‎și ajungem în Mexic în câteva zile.
‎Tu vorbești spaniolă, nu?
‎Pot spune „taco”.
‎Se pune?
‎Măi să fie...
‎aș da orice să dorm în patul meu!
‎Vreau să merg acasă.
‎Tata nici nu mai vine la tribunal.
‎A spus că știe ce se va întâmpla ‎și îi pare rău.
‎Așa spun toți, omule.
‎Nu stăm prea bine.
‎Nu gândi așa.
‎Dacă nu credem, deja am pierdut.
‎În ce privește tamponul cervical,
‎mostra de spermă recuperată din corp... ‎Ați reușit să luați o mostră de ADN?
‎Am informat procurora ‎că banda era foarte ștearsă.
‎Și bazat pe observarea vizuală ‎a celor două benzi,
‎ați spune că ADN-ul e ‎diferit de al lui Antron McCray?
‎Da.
‎Și ați găsit vreo urmă de ADN ‎de la Antron McCray la locul faptei?
‎Nu, dar am testat doar tamponul cervical ‎și șoseta.
‎Dle agent, vi s-a cerut să testați o probă
‎de pe o șosetă de la locul faptei?
‎Da, dle.
‎Și ce fel de mostră era prezentă?
‎Era spermă pe șosetă.
‎Spermă, la singular?
‎Da.
‎Ați spune ‎că rezultatele sunt concludente?
‎Da.
‎Bazat pe analiza acelei șosete,
‎ADN-ul se potrivește ‎cu cel al lui Antron McCray?
‎Nu. Nu era al lui.
‎ADN-ul acela se potrivește ‎cu cel de la vreunul dintre inculpați?
‎Nu.
‎Ți-am spus eu!
‎Liniște!
‎- Elizabeth. ‎- Michael.
‎M-ai chemat ca să-ți ceri scuze?
‎Pentru ce?
‎N-a fost drept să spui ‎că dovezile ADN erau neconcludente.
‎Drept?
‎Ce mai înseamnă și asta?
‎Nu știu, ceva legat de justiție.
‎Nu mai ține de justiție, dle avocat.
‎Ține de politică.
‎Și politica ține de supraviețuire.
‎Și nu e nimic drept ‎când e vorba de supraviețuire.
‎Supraviețuirea cu ce preț?
‎Băieții aceia nu merită să plătească...
‎- Nu-mi pasă de filosofii... ‎- Atunci ce caut aici?
‎Vreau să facem o înțelegere.
‎Procurorii sunt conștienți ‎că au probleme cu dovezile fizice.
‎E unicul motiv ‎pentru care ar face o înțelegere, dar...
‎trebuie să vă includă pe toți trei.
‎Dacă pledați vinovat, ‎veți intra în închisoare,
‎dar doar o mică parte ‎din perioada cât ați sta închiși
‎dacă pierdem. ‎Trebuie luat în considerare.
‎- Sunt vești bune. ‎- Stați.
‎Trebuie să fim atenți.
‎Înregistrările vor fi decisive.
‎Dacă arată că sunt forțați,
‎e un mare avantaj pentru noi.
‎Rezultatul încă nu e decis.
‎N-am făcut asta.
‎Nu.
‎Nu cred că ar trebui ‎să declarăm ceva ce n-am făcut.
‎Yusef are dreptate.
‎Nu fac asta.
‎Bine.
‎Așadar...
‎continuăm să luptăm.
‎Când Raymond a spus că era în genunchi ‎și îi atingea sânii,
‎v-ați uitat dacă avea noroi pe pantaloni?
‎Nu.
‎Ați notat dacă era prezent ‎noroi pe pantaloni?
‎Nu.
‎Încă un lucru.
‎Raymond a indicat greșit locația violului. ‎Așa e?
‎Obiecție, îl conduce.
‎Veți răspunde.
‎Santana a spus ‎că violul a avut loc altundeva.
‎Unde?
‎Unde „altundeva”, dle detectiv?
‎Băiatul ăsta riscă mult, ‎așa că fiți precis.
‎Dle Rivera, lăsați comentariile.
‎Veți răspunde.
‎A plasat violul acolo jos.
‎Nu...
‎unde a avut loc.
‎Nu.
‎Nu mai am întrebări, Onorată Instanță.
‎Mă bucur că ni te-ai alăturat.
‎Dnă Lederer.
‎Am terminat, Onorată Instanță.
‎A fost violată și bătută atât de tare ‎încât și-a pierdut amintirile despre atac.
‎A fost un proces disputat
‎și multe lucruri depind ‎de aceste înregistrări.
‎Dacă e adevărat ce am auzit despre ele,
‎băieții vor avea nevoie de un miracol ‎pentru a convinge juriul.
‎Salut!
‎Protejați tinerii de culoare!
‎Fără justiție nu e pace! ‎Fără justiție nu e pace!
‎Eliberați-i!
‎N-AU FĂCUT-O!
‎Eliberați-i!
‎Salut! ‎„Salut”?
‎Că n-ai vrut să vii!
‎N-ai vrut să vii la jumătate din proces!
‎Acum vrei să vii să faci pe eroul?
‎Pot îndrepta lucrurile, Tron...
‎Te-ai gândit ce s-ar fi întâmplat ‎dacă veneai și spuneai ce nu trebuia?
‎E viața mea.
‎Știu ce se petrece.
‎Știu de ce ne părăsești.
‎Nimeni nu te-a învinuit vreodată ‎pentru asta.
‎M-am învinuit singur.
‎A fost vreun moment în care ‎ai plecat din cameră cu poliția?
‎Da.
‎Și atunci, ei ce au spus?
‎Au spus...
‎că dacă fiul meu nu cooperează, ‎va intra la pârnaie.
‎Apoi au spus ‎că ar trebui să mă întorc în cameră
‎și să-i vorbesc singur,
‎fără soția mea.
‎Și ce i-ai zis lui Antron?
‎I-am spus că știam că spune adevărul...
‎dar va trebui să zică ce vor să audă ‎ca să putem pleca, să mergem acasă.
‎Încercam să-l protejez.
‎Să-l ajut.
‎Încercam să-l salvez.
‎Și ce a spus Antron?
‎A spus: „Tată,
‎n-am fost acolo.
‎Nu voi minți.”
‎Și apoi, dle McCray?
‎Am luat-o razna.
‎Am aruncat un scaun.
‎Încercam să-l fac să mintă.
‎Apoi s-au întors polițiștii ‎și m-am uitat la fiul meu
‎și i-am spus să le zică ce vor să audă.
‎Credeam că-l ajut ‎să scape de închisoare.
‎Înțelegeți? E greu să-ți revii. Eu...
‎Mulțumesc, dle McCray.
‎Am terminat, Onorată Instanță.
‎Ați aruncat un scaun?
‎Trebuie să fi fost furios.
‎V-ați pierdut controlul.
‎Încercam să-mi conving fiul să mintă.
‎Dar, când a început înregistrarea, ‎n-ați spus:
‎„E o prostie. Nu-i permit să răspundă.”
‎Ne-au spus
‎că dacă cooperăm,
‎va fi martor.
‎Ne-au zis că putem merge acasă.
‎Chiar vreți să credem că după ce fiul dvs. ‎a semnat o declarație
‎că a bătut oameni în parc,
‎că s-a pus pe o femeie și că a ținut-o ‎cât timp alții au violat-o,
‎chiar credeați ‎că va fi lăsat să plece acasă?
‎Da.
‎Da, așa am crezut.
‎După ce poliția ne-a promis asta.
‎Dle McCray, credeți că...
‎e în regulă să minți ‎ca să-ți protejezi familia?
‎V-ați învăța fiul să facă asta?
‎Da.
‎Ascultați, el n-a făcut asta.
‎Nu erați în parc pe 19 aprilie, ‎deci nu puteți ști asta, nu?
‎Îmi cunosc fiul, bine?
‎Antron nu e mincinos.
‎Așa e.
‎Dacă a spus că n-a atins-o, n-a atins-o.
‎Deci, îl putem crede pe cuvânt?
‎Da, puteți.
‎Ei bine, din fericire, ‎avem cuvintele sale.
‎Înregistrate.
‎Spunând că a făcut-o.
‎Am terminat, Onorată Instanță.
‎Mulțumesc, dle Joseph.
‎Ați făcut tot posibilul.
‎Antron, încă nu s-a terminat.
‎Nu erau dovezi clare ‎care să-i incrimineze pe inculpați,
‎nici amprente, nici probe de sânge.
‎Cea mai clară dovadă a acuzării vine ‎chiar de la adolescenți,
‎sub formă de mărturii scrise ‎și înregistrate.
‎Avocații apărării spun ‎că adolescenții au fost forțați
‎și că sunt victime ale discriminării
‎unui sistem ce voia să rezolve rapid ‎infracțiunea împotriva unei femei albe.
‎Dezbaterea poate continua,
‎dat fiind că alți doi adolescenți ‎acuzați de viol
‎se pregătesc de proces.
‎În noaptea de 19 aprilie ‎când ai intrat în parc...
‎l-ai văzut pe... lovind-o în cap?
‎Nu.
‎Am auzit.
‎De fapt...
‎am văzut.
‎Cine a mai făcut sex cu ea, ‎în afară de Kevin Richardson?
‎N-am mai văzut pe altcineva peste ea...
‎să facă sex.
‎Doar pe el.
‎Apoi te-ai urcat pe ea?
‎Dar penisul meu nu era în ea.
‎Doar... m-am suit pe ea.
‎De formă. Înțelegeți?
‎Și când el era pe ea, făcând sex,
‎cum ai reușit să pui mâinile pe sânii ei?
‎Eram în genunchi...
‎ca să...
‎Eu, Kevin,
‎și...
‎nu-i știu pe restul.
‎Singurii care am făcut altfel ‎am fost eu și Yusef.
‎Eu și Yusef.
‎Eu și Yusef doar ne jucam cu ea.
‎Mi-a fost milă.
‎E prima... E prima chestie extremă
‎pe care am făcut-o oricărei... ‎Oricărei femei.
‎Sau...
‎E primul meu viol.
‎E prima mea experiență, va fi și ultima.
‎Încercai să o atingi?
‎Nu... tocmai.
‎N-ai spus astăzi poliției ‎că ai încercat s-o prinzi
‎și atunci te-a zgâriat?
‎Nu, nu așa...
‎Nu așa, nu ca să o pipăi.
‎Bine, nu așa.
‎Nu, gen...
‎încercam să-i pun capăt.
‎Dar ai încercat. Tu...
‎Am încercat să o prind de mână.
‎Ai încercat să-i prinzi mâinile.
‎Eu...
‎Încercam să-i opresc.
‎Și de câte ori ți-a tras el palme?
‎De trei ori.
‎Și ce ai făcut?
‎L-am luat în serios.
‎Trebuia să-l iau în serios, fiindcă...
‎Hartigan a spus că pot merge acasă ‎dacă spun că eram la viol.
‎N-ai vrut s-o spui,
‎dar ai spus-o.
‎De ce ai spus ‎ceva ce nu era adevărat, Korey?
‎Au spus... că dacă spuneam că eram acolo,
‎și dacă făceam cum îmi spuneau,
‎puteam merge acasă.
‎Asta era tot ce-mi doream.
‎Tot ce-mi doream era să merg acasă.
‎Tot asta-mi doresc și acum.
‎Nu mai am întrebări, Onorată Instanță.
‎Gestul de lovire ‎pe care-l faci în înregistrare,
‎demonstrând ‎cum băieții loveau alergătoarea...
‎Polițiștii te-au pus să faci asta?
‎Să lovești cu ambii pumni?
‎Oarecum.
‎Ți-au spus că așa trebuia să faci?
‎Strigau la mine.
‎Urlau la mine și mă loveau, așa că...
‎mă gândeam să zic ce vor.
‎Dacă ziceam ce voiau, puteam pleca. ‎Așa am făcut.
‎În declarație,
‎poliția te-a pus să spui ‎că ai lovit-o în cap cu o țeavă?
‎Asta... așa scrie?
‎E semnătura ta pe pagină?
‎Pot să mă apropii de martor, ‎Onorată Instanță?
‎E semnătura ta pe pagină?
‎Da.
‎Și deasupra, ce scrie?
‎Citește declarația.
‎Ce scrie în declarație?
‎- Citește. ‎- Nu pot citi bine.
‎- Nu citesc bine. ‎- Poți încerca?
‎- Am spus că nu citesc prea bine. ‎- Citește doar propoziția.
‎Ce-i cu ea? ‎Am spus că nu citesc bine, mă presează.
‎Poți citi vreun cuvânt?
‎Poate.
‎Poate. Nu știu. Nu...
‎Deasupra numelui tău, ‎scrie „Declarația asta e adevărată”?
‎Nu știu ce scrie, că n-am scris-o eu. ‎Nu știu ce zice. N-am scris-o.
‎Ai chiulit de la școală
‎pe 19 aprilie 1989?
‎- Da. ‎- Și e adevărat
‎că absentai ‎și înainte de data de 19 aprilie 1989?
‎„Absentam”?
‎Înseamnă că ai chiulit de la școală.
‎- Aveam un motiv. ‎- Ai chiulit mult, nu?
‎Obiecție!
‎S-a răspuns.
‎Se respinge. Poți răspunde.
‎Aveam motiv. Am fost amenințat la școală.
‎De aceea.
‎Ce are de-a face cu cazul meu?
‎Ăla era motivul pentru care ai chiulit ‎în toată luna aprilie din 1989?
‎Ce legătură are cu cazul meu?
‎Trebuie să răspunzi la întrebări.
‎Nu vreau să-i mai răspund la întrebări, ‎de asta am ajuns aici...
‎- Nu vreau să răspund. ‎- Răspunde!
‎De ce trebuie să răspund?
‎- Ai răspuns deja! ‎- Ce legătură are cu cazul meu?
‎- Scoate-i de aici! ‎- Ce legătură are cu cazul meu?
‎Doamnelor și domnilor din juriu...
‎acești băieți...
‎s-au distrat în Central Park, ‎pe 19 aprilie 1989.
‎Azi, nu se pot învinovăți ‎decât pe ei înșiși.
‎Acționau împreună, ‎alături de alții din parc.
‎Au comis atacul deosebit de grav ‎asupra Patriciei Meili,
‎și i-au bătut în mod brutal ‎pe Loughlin și Lewis.
‎Nici o singură persoană
‎n-a venit, aici la tribunal, ‎să spună că Antron McCray
‎a atacat-o pe Patricia Meili.
‎Sau, de fapt, pe oricine.
‎Nu e nicio dovadă, cât de mică, ‎fizică sau științifică, care să dovedească
‎că Antron McCray a comis ‎aceste infracțiuni sau oricare altele.
‎Tot ce a trebuit să facă poliția
‎a fost să obțină ceva ce sună plauzibil.
‎Așa că detectivii încep să vorbească,
‎să pună întrebări.
‎Unor copii.
‎Care n-au mâncat,
‎cărora nu li s-a permis să doarmă.
‎Și i-au chestionat ore în șir,
‎iar și iar,
‎la nesfârșit.
‎Și apoi, mai mult.
‎S-ar părea că vă e greu ‎să vă uitați la mărturiile înregistrate.
‎Dar dacă vă uitați fiecare cu atenție, ‎veți vedea adevărul și l-ați văzut.
‎Dovezile...
‎sunt atât de contradictorii.
‎Toată lumea a fost cuprinsă de emoții.
‎Și...
‎sunt implicații rasiale
‎pe care până și justiția oarbă ‎le poate vedea.
‎Acționând cu un grup întreg ‎de peste 30 de oameni,
‎s-au dezlănțuit în parc,
‎bătând, lovind cu picioarele,
‎folosind cărămizi și pietre,
‎lovind pe oricine găseau.
‎Au mărturisit poliției toate astea ‎în declarațiile scrise și filmate.
‎Ați văzut cămașa Patriciei Meili ‎îmbibată în sânge,
‎dar nu e nici măcar o picătură de sânge ‎pe hainele lui Antron, nici una.
‎De ce?
‎Pentru că Antron e nevinovat ‎de aceste infracțiuni.
‎De ce nu era sânge ‎pe hainele inculpatului?
‎Pentru că Patricia a sângerat ‎cel mai mult de la cap.
‎N-au intrat în contact cu capul ei.
‎Erau deasupra zonei pelviene ‎și a trunchiului.
‎Imaginați-vă frenezia acestor adolescenți, ‎cum se adunau în jurul ei,
‎întinzând mâinile ca să o apuce, ‎rupându-i hainele.
‎Vă mirați că inculpații nu și-au amintit ‎detaliile din acel haos?
‎Și doar pentru că sunt dovezi de ADN
‎că a mai fost cineva la locul faptei,
‎asta nu înseamnă ‎că acești inculpați sunt nevinovați. ‎Prin lege, tot pot fi vinovați de viol.
‎Dacă au fost prezenți,
‎dacă n-au făcut nimic ‎să-i oprească suferința, sunt vinovați.
‎Îi privești cum cresc.
‎Și începi să crezi ‎că ai făcut treabă bună.
‎Și apoi, într-o noapte...
‎nu mai ești atent.
‎O noapte.
‎Kevin Richardson... ‎vă rog să vă ridicați.
‎Antron McCray, vă rog să vă ridicați.
‎Yusef Salaam, vă rog să vă ridicați.
‎Raymond Santana jr. vă rog să vă ridicați.
‎Korey Wise, vă rog să vă ridicați.
‎În cazul ‎Statul New York...
‎La acuzația de viol ‎prin constrângere fizică...
‎La acuzația de vătămare corporală gravă... ‎La acuzația de vătămare corporală ‎din culpă...
‎La acuzația ‎de tulburare a ordinii publice...
‎La acuzația de viol...
‎- Acuzația de jaf... ‎- Acuzația de tentativă de omor
‎- ...din culpă... ‎- Acuzația de sodomie... ‎Acuzația de abuz sexual...
‎Și acuzația de tentativă de omor ‎a Patriciei Meili...
‎juriul consideră că inculpatul...
‎este vinovat. ‎...vinovat.
‎La acuzația de vătămare corporală ‎din culpă,
‎verdictul este vinovat.
‎...verdictul este vinovat.
‎...este vinovat.
‎E copilul meu!
‎...verdictul este vinovat.