Detta har hänt...
Allt lugnt. Målet är på plats.
Helvete!
Hon är min dotter.
Tänk om hon inte kan räddas?
Vi har inte kommit i kontakt med henne än.
Hon är vår största tillgång.
Hittade du honom?
Inte än, men jag vet var han är.
Jag fixar det till imorgon.
Nej!
Visste du vem det var?
Lever han?
Rebecca.
Pappa?
Det här är så konstigt.
Så nu pratar vi. Det är framsteg.
Tills för en timme sen,
hade jag givit allt för att få veta att min pappa levde.
Och nu är vi här och köper snacks.
Jag kanske borde dra.
Vill du sticka?
Kan du säga vart vi ska?
-Busan. -Varför?
Vi måste hämta några saker.
-Och sen? -Sen lämnar vi landet.
Tillbaka till Virginia?
Just det, du kommer inte förbi passkontrollen om du är död.
Så, vart då?
Vietnam.
Va?
Jag har hyrt ett hus där.
Det är ett vackert land. Och de utvisar ingen.
Okej. Så vi ska leva lyckliga i alla våra dagar i Vietnam?
Jag gillade mitt liv.
Jag hade pengar, frihet. Juno tog hand om mig.
Och jag gav precis upp allt för mannen
som fejkade sin egen död, så han slapp uppfostra mig.
Det var inte det som hände.
Jag borde ringa Juno.
Varför är det jag som flyr? Det är dig hon vill se död.
Du dödade hennes agent.
Atwood? Det finns många Atwood.
Du svek henne. Hon kommer aldrig förlåta det.
Kanske.
Men... vet vi ens säkert att det var jag?
Du brukade älska såna.
Ja, de smakar som jag minns.
Du borde betala för dem.
-Hallå! -Lugn! Jag måste bara kissa.
Okej.
Hallå.
Försökte du döda honom?
Rebecca.
Juno, ljug inte för mig. Jag såg sms:et du skickade till Atwood.
Spåra det där numret.
Var är du? Är du med honom?
Han är farlig. Jag vet inte vad han planerar.
Han dödade Atwood.
Säg var du är, så skickar jag ett team.
Tar du tillbaka mig?
Självklart.
Det finns alltid en plats för dig här.
Det är skönt att höra.
Även om det inte är sant.
Det är sant, Rebecca.
Det är här du hör hemma.
Min pappa då?
Jävlar!
Vad är det?
Jag trodde du hade...
Försvunnit?
Det känns dåligt, va?
Ringde du henne?
Jag kan inte hålla dig mot din vilja,
och vill du satsa på Juno, kan jag inte stoppa dig.
Men jag måste veta.
Jag ringde inte, okej? Jag lovar.
Du har blivit gammal.
Vad är det där?
Jag vet inte.
-Det kanske är en olycka. -Kanske.
-Fan. -Vad?
Det är en poliskontroll.
-Vad gör du? -Vad ser det ut som jag gör?
Du ska inte skjuta nån.
Säger vem?
Vi måste bara hålla oss lugna. Om det är en rutinkoll,
kan vi slinka igenom utan att nån blir skadad.
Om det inte är det?
Hej.
Kan jag få se körkortet?
Ja.
Varsågod.
Var kommer ni ifrån?
Seoul.
Vad handlar det här om?
Kommissarien.
Jag har nåt.
Visa mig.
Från poliskontrollen i Gumi. Lokalpolisen har fått en träff.
Kan ni kliva ur bilen?
Vi är på semester.
Kliv ur bilen, nu.
Är det verkligen nödvändigt?
Kliv ur bilen.
Kan ni inte låta mig fortsätta? Jag är med min dotter.
Jag frågar inte en gång till.
Ut. Nu!
Polisen riktar vapen mot dem. De är körda.
Du känner inte David Jung.
Ett...
Två...
Okej! Okej.
-Håll händerna så jag kan se dem! -Ja, ja.
Jag kliver ur.
Fröken,
kom ut.
Jag varnar dig en sista gång.
Ut ur bilen, nu!
Tvinga mig.
Rebecca...
Nej!
Släpp pistolen!
-Spring först! -Okej.
Hoppa in!
Jag fattar inte att han lever.
Alla de här åren och han bara dyker upp.
Minns du honom?
Jag minns hans begravning.
Han brukade vara snäll mot mig.
Ni var nära vänner, eller hur?
När man bildar ett företag tillsammans, har man inget val.
Ja.
Hittade du dem?
Inte än. Men jag pratade precis
med Hwang, chefen för Koreas nationella polis.
Han försäkrade mig att alla vägspärrar är aktiva,
och han ökar polisnärvaron inom en 100-kilometers radie
-från där målet siktades sist. -Tack.
Okej. Jag har en adress till David.
Det är ett hus en timme bort från soju-bränneriet.
Båda ägs av en kvinna som heter Eunju Kim.
Hon är 43,
dottern till en framstående affärsman som äger ett rederi i Seoul.
För sju år sen gifte hon sig med en man som heter Dae Ho Jung.
Det är David.
Han gifte om sig.
Vad ska vi göra åt honom?
Han vet att vi dödade Karpov. Vi måste eliminera honom.
Okej. Jag ska...
Jag tar hand om det.
Du, mamma?
Tror du han känner till Jae-Hun?
Vi har mer att oroa oss för än en död korean.
Okej.
Det är nån från hemsäkerhetsbolaget.
Hej. Jag skulle fixa övervakningskameran.
Kom in.
Tack.
Jag ringer dig om en stund.
Vill du ha lite persimon?
Förlåt?
Jag fick en hel låda från landet.
Nej, tack.
De är från Chungdo.
Om du insisterar.
-Varsågod och sitt. -Tack.
Vilken söt hund.
Du kan få henne om du vill.
Hon är en bråkstake.
Jag har aldrig haft hund.
Du skulle ha blivit en bra mamma.
Vad sa du?
Varför har ni inga barn?
Det är... en väldigt personlig fråga.
Vore det inte bättre att uppfostra ett barn än en hund?
Vi försökte... länge.
Det kanske var lika bra.
På grund av din man...
Ni skulle ändå ha dött allihop idag.
Vad gör du?
Din man, herr Chulsu Lim...
Han lånade pengar av farliga människor.
Gå härifrån!
Ja?
Hallå, är det här Arirang Solutions?
Är du kund hos oss?
Vi har inte arbetat tillsammans,
men du har ett mycket gott rykte, herr Lee.
Kalla mig Gun.
Och du är?
Jag heter Juno Lund. En av grundarna till Caddis-gruppen.
Jag vet vem du är.
Jag har ett jobb till dig, om du är intresserad.
Vem är målet?
David Jung, min gamle partner.
Jag trodde att han var död.
Det trodde jag med.
Det blir inte lätt.
Jag gillar utmaningar.
Det här är inte Busan.
Nej. Det är Daegu.
Jag trodde det var Busan,
och sen till vackra, icke-utlämnande Vietnam.
Ändrade planer.
Herregud.
Vart ska vi?
Jag vet var vi kan ligga lågt. Fundera på nästa steg.
-Här är det. -Det ser stängt ut.
Ägaren är kund till mig. Trevlig kille.
För naiv för den här världen.
Minns du när vi kom till Korea tillsammans?
Vad var du? Nio.
Ja. Precis när mamma hade dött.
Jag ville alltid ta hit dig. Det fanns så mycket jag ville visa dig.
Du har varit en jättebra guide.
Trevligt.
Dricker du?
Du skämtar väl?
Min lilla flicka, som blivit vuxen.
Det korrekta här vore att skåla.
Skål.
Gör du verkligen sånt här?
Makgeolli och soju.
Jag brygger det, hittar distributörer, sköter ekonomin.
Det är mitt heltidsjobb.
Flyttade du till Korea för att bli en hipster?
En hipster?
Ja. Småskaligt tillverkad makgeolli. Det är väl ofiltrerad soju?
Det är den äldsta spritdrycken i Korea.
De tillverkade sånt här i århundraden före soju.
Ser du? Hipster.
Minns du den där sången du brukade sjunga för mig när jag var liten?
Den handlade om ett barn som lämnats hemma själv.
Den gick...
Hur starkt är det här?
Nåt är fel.
Jag har dig.
Det är nåt...
Lägg dig bara ner.
Kom igen.
SAMTAL JUNO
Ja, kom in.
Senator Dawson söker dig.
Säg att jag... inte är i landet, att jag ringer när jag är tillbaka.
Förlåt. Jag menade att han är här. Därnere.
George Dawson.
Juno Lund.
Vilken trevlig överraskning.
Jag hörde att du öppnat kontor i Seoul,
men det här ser imponerande ut.
En av den privata sektorns fördelar.
-När kom du tillbaka? -Igår kväll.
Inte ett dåligt ställe att slå rot i den här regionen,
borta från dina nyfikna grannar i Langley.
Vill du titta? Vi kan prata i konferensrummet.
Nej. Jag har inte träffat dig på länge. Jag bjuder på lunch.
Kom igen.
Har du provat det här nån gång?
Budaejjigae, militärbasstuvning.
Den föddes under efterkrigstiden när Korea var urfattigt.
De fick använda amerikanska överskottsvaror. Bönor i tomatsås, korv.
Vad gott.
Ibland kallas det Johnson-stuvning, efter LBJ.
När du blir president, kan de uppkalla en soppa efter dig.
Dawson-chowder.
Det gillar jag.
Det är inte omöjligt, nu när du leder Senatens underrättelsekommitté.
Politik.
Det var nog rätt att börja jobba privat efter Langley.
Jag ville försöka ändra världen.
Jag vill fortfarande ändra världen. Jag behöver mer pengar och makt.
Det är fint att träffa dig.
Vilken tur att du är här.
Varför då?
Jag kom till Seoul för att prata med Michail Karpov.
Han arbetade väl en del med Caddis?
Det är ett par år sen, men vi anlitade honom ett par gånger.
Alla i branschen arbetade med Karpov.
Det sägs att han visste allt om alla.
Det förvånar mig inte att han mördades.
Varför då? Vad har du hört?
-George... -Förlåt.
Det lät som om du hade mer att säga.
Ska du inte fråga varför vi skulle träffas?
Jag antar att det är hemligt.
Oss emellan,
han gav ryska FSB vitala amerikanska underrättelser.
Jag vill veta vem som låg bakom.
Om jag hör nåt av värde, låter jag dig veta.
Det uppskattar jag.
-Som på den gamla goda tiden. -Självklart.
Apropå det, hur är det med Oliver?
Din son har ju börjat jobba för familjeföretaget.
Hälsa från mig.
För helvete, drogade du mig?
Jag ville inte skada dig.
Jag var tvungen att veta.
Ja, okej. Jag ringde henne.
Du kom på mig.
Ska jag känna mig skyldig för det?
Jag kan inte ta med dig om du tänker överlämna mig till Caddis.
Vad sa du till henne?
-Ingenting. -Ingenting?
Jag ville bara prata med henne.
Du hittade mig.
Du saboterade Caddis för mig
och tog mig på det här jävla pappa-dotter-äventyret.
-Det behövde du inte. -Jo, det behövde jag.
Herre... Varför?
För att jag älskar dig.
Nej, du lämnade mig.
Du lät mig växa upp och tro att du hade dödats av terrorister.
Det var enda sättet att hålla dig i säkerhet.
Vänta.
Är det vad du har intalat dig själv hela tiden?
Du.
Kom igen.
Släpp mig.
Jag ledde ett team på Jolo, i Filippinerna.
Vi hade anlitats för att ta fast Hugo Maldonado och hans terroristcell.
Vi visste att de var farliga,
men vi underskattade dem.
Gå!
De hade ett nätverk som sträckte sig över kontinenter,
och de visste att vi var på väg.
Du borde se det här.
De var kända för att vara skoningslösa.
De brände ner hus, dödade hela familjer.
Vad som helst för att nå sina mål.
De hade ditt fotografi, födelseattest...
Ditt skolschema.
Vi var deras mål.
Och innan jag kunde ta mig hem till dig, blev vi överfallna.
Hela mitt team dödades.
Jag överlevde, men jag visste att de inte skulle sluta förrän jag var död,
och jag visste att de skulle jaga och döda dig för att komma åt mig.
Därför måste jag dö.
Så...
...du försvann för att rädda mig från onda män i ett annat land.
Jag trodde att det jag gjorde var rätt,
det svåra.
Jag trodde att det var vad en far gör!
Det kan inte jämföras med vad du fick gå igenom...
...men det knäckte mig.
Jag har saknat dig varje dag.
Och varje dag, frågade jag mig själv om jag hade tagit rätt beslut.
Men att se dig här, framför mig,
levande...
Då vet jag att det var värt det.
Jag har läst allt som finns att veta om den dagen du dog.
Maldonado blev bara starkare.
Var det därför du inte hämtade mig?
Hallå. Är nåt fel?
Jag tror att jag är förföljd.
Va?
Jag trodde att jag var paranoid,
men det var två män med walkie-talkier och...
Jag tror att de tillhör Caddis.
Var är du?
Dongdaegu-stationen.
Kan du ta dig därifrån?
Jag... nej. Nej, då hittar de mig.
Okej, hör på.
Du måste ta dig till en säker plats. Där du kan låsa in dig.
Jag är inte långt borta. Jag är där om en kvart, okej?
Okej. Skynda dig.
Det där var en kvinna, eller hur?
Det var min fru.
Fann Caddis henne?
Ja.
Du verkar behöva min hjälp.
-Jag erbjuder mig inte. -Nej.
Jag tog inte hit dig för att du skulle utsättas för fara igen.
Vill du att jag bara sitter här, medan du hämtar henne?
Jag vet att jag inte kan få dig att vänta på mig.
Men jag säger inte farväl.
Snälla,
stanna här.
Tänk om du dör igen?
Jag är inte så lätt att döda.
Idiot.
Ja.
Det är jag. Vi har nåt.
Hon vet att vi är här. Varför går vi inte bara in?
David är vårt mål, inte hans fru.
-Tror du att han kommer? -Ja.
David ska alltid vara hjälten.
Hör på, jag vet att han vet det om Karpov, men...
...är han fortfarande ett hot?
Det verkar bara som om han försöker komma undan Caddis.
Ska vi låta honom göra det?
Jag undrar bara.
Den del av dig som känner så,
den del av dig som ser honom som människa istället för mål,
du måste lägga händerna om dess hals
och inte släppa förrän den är död.
Förstår du?
Vid östra ingången. Inget här.
Det här är Lim, checkar in.
Hallå, fokusera på det här området.
Ryu, hör du? Ryu?
Vad fan händer?
Det är David. Han är här.
Har vi ett problem?
Lim, kom in!
Juno, jag vet att du lyssnar.
Det var länge sen.
Gör nåt.
Minns du när Caddis var vi två i ett rum?
Visa vad du har.
Jag lovade dig att det inte bara var en dröm, visst?
Jag sa att vi skulle bli stora med folk över hela världen.
Jag sa att det skulle bli vårt arv.
Är det här alla kameror vi har tillgång till?
Varför har vi inte hittat honom?
Jag hade rätt, eller hur?
Sayavong ser honom.
Döda honom då.
Och nu är du här och jagar mig i Korea.
Ge mig de där.
Så jag tänker lova dig nåt annat.
Om du skadar min familj, ska jag förgöra allt som betyder nåt för dig.
Du kommer inte ha nåt kvar.
Hej, David.
Trevligt att höra din röst.
Medan du lekte död, byggde jag ett imperium.
Du kan inte komma åt mig.
Vi får se.
Fortsätt gå.
-Du skulle stanna på baren. -Jag ville träffa din fru.
Där är han!
Det är Rebecca.
Hon hjälper honom.
Tror du att hon är där?
Ja. Tåget går om fyra minuter.
Om du tar hand om dem, träffar jag henne?
Nej. Eftersom du är här, stanna. Vi lurar bort dem.
Ta dig till tåget så fort du kan. Vi träffas där.
Stick! Nu!
Fan! Kom här.
Okej.
Okej, sitt.
-Okej. -Du.
Herregud.
-Jag måste säga nåt. -Det kan vänta.
-Nej. -Kan du bara hålla käften?
Det är okej.
Vad har hänt?
Pappa?
Pappa, du är skadad.
Har du en dotter?
Undertexter: Kerstin Teglof
Kreativ ledare Ulrika Lindfors-Davis ta.