СЕРІАЛ NETFLIX
ЗА ДВА МІСЯЦІ ДО ПОДІЇ
РОЗЛУЧЕННЯ КОНГРЕСМЕНА
Його адвокати намагаються вивести нас з рівноваги.
Попадемося — нам же буде гірше.
Ми можемо написати в статті, що це брехня?
Моїй дочці й у школі стресу вистачає.
Було б ефективніше, якби її бабуся дала свідчення в суді.
Ми не можемо й далі відкладати суд.
Я питаю про всяк випадок,
але чи немає у вашої матері проблем зі здоров'ям?
Ні.
Чому ви питаєте?
Яке полегшення.
Інша сторона просила її медичну історію.
Вони намагаються спростувати її здатність свідчити.
Це доказ того, що вони нервують.
Чорт забирай, серйозно.
Алло?
Пробачте.
Я передзвоню пізніше.
Усе добре?
Пробачте. Ви цілі?
Так.
Моя машина…
Ну…
Вам би про всяк випадок до лікаря.
Усе нормально. Дайте візитку — я подзвоню в мою страхову.
Зараз.
Так їхати небезпечно. Будь ласка, викличте евакуатор.
Дякую за турботу, але зі мною все добре.
Слухайте…
Ви не вип'єте зі мною кави?
Я здаюся надто старомодним?
Там відкрилося нове кафе. Кава в ньому чудова.
Ви мене клеїте?
Скоріше, набиваю клієнтів.
КАФЕ «БЕЛЛА ЧАО»
Дивний спосіб знаходити клієнтів.
Що ж…
Чесно кажучи, ми ще офіційно не відкрилися.
І цього я теж раніше не робив.
Я подумав, що більше вас не побачу, якщо ви підете, тож…
Ви любите каву?
У вас є випивка?
Пробачте?
У вас є алкоголь?
Я зараз усе одно не можу за кермо…
і мені треба з кимось випити.
Ой, гаряче.
За два місяці до операції Професор познайомився
з інспекторкою Сон Уджин начебто випадково.
Її виснажила справа опіки над дочкою,
дуже популярна серед преси.
Можливо, їй треба було просто посміятися і поговорити
з кимось, хто про неї нічого не знав.
Однак Професор, майже не знайомий з інспекторкою,
попав просто в тріщини її серця.
Він був готовий внести інспекторку у свій план.
Підеш, нічого не сказавши?
Я заміжня жінка.
У процесі розлучення.
Вибач.
Я не збиралася цього робити.
Але на мене багато всього навалилося і…
Я жахлива людина?
Не хвилюйся.
Я одразу цього захотів.
То все пішло за планом?
Це лише початок.
Уджин, я з тобою хочу багато чого.
Наприклад?
Дай подумаю.
Любиш подорожувати?
Це якось банально.
Куди?
З Владивостока Транссибірською магістраллю
через Москву до Києва.
Що?
Хіба це не триватиме тиждень?
Дістанемося туди й сядемо ще на один поїзд, до Херсона.
А що це?
Маленьке портове місто в Україні.
Я чув, це чарівне місто.
А хіба літаком буде не швидше?
Так, подорожі поїздом довгі, зате романтичні.
Пробач, але мені це
не здається романтичним.
Я подзвоню.
Буває, після аварії людині нормально,
а через певний час починає боліти шия.
Я сьогодні так і не скуштувала кави, тому зайду ще, коли матиму час.
ЗАЧИНЕНО
ПАК СУНХО
Чому це тоді сталося?
Якби інспекторка не впала через утому
і якби Професор не приїхав прибрати в штабі,
вони б більше не побачилися.
І так мало бути.
Уджин!
Отямся.
Отямся, Уджин!
Отямся!
Уджин!
Хоча їхні звинувачення виявилися хибними,
експерти стверджують, що грабіжники брехали,
щоб підірвати міжкорейську економічну співпрацю.
Очікувалося, що сильний кандидат у президенти Кім Санман,
керівник саміту,
зазнає зниження рейтингу,
але опитування показали, що він досі має сильну підтримку.
Схоже, нам поки не варто перейматися підтримкою.
Я думав, південнокорейська преса інакша,
а вона не дуже відрізняється від нашої.
Наша група стільки витрачає на рекламу — нас повністю слухаються.
Якщо схопимо тих, хто всередині,
із часом приєднаються і ті, хто ззовні.
Можна просто назвати їх терористами
й позбутися всіх до саміту.
А якщо буде негативна реакція?
У нас усе одно зв'язані руки, тож подбаємо про це після саміту.
Справа в рейтингу? Якщо саміту не буде,
наше з вами політичне життя закінчиться…
Помовчте секунду.
Ми це робимо, бо хочемо повернути майбутнє
украденого Корейського півострова
людям, які насправді володіють цією землею.
ЗВІЛЬНЕННЯ ЗАРУЧНИКІВ
Але люди назовні поспішають приховати наші наміри
та прикрити їх брехнею.
Можливо, вони бояться, що тут справжні бандити — вони.
Тоді я дам цим жителям півночі й півдня
шанс обрати між нами й справжніми бандитами, яких не обходить
безпека заручників.
Завтра о 15:00
ми обіцяємо випустити
деяких заручників.
-Правда? -Ми зможемо піти?
Зупиніть трансляцію!
Трансляцію зупинено, але глядачі поширюють запис.
Заблокуйте їх!
Перевірте всі коментарі!
От дідько!
Так, конгресмене.
Ми зараз саме цим займаємося.
Ми відрізали виродкам канали зв'язку,
тож так вони можуть давати сигнал спільникам назовні.
Ми зараз усе ретельно перевіряємо…
Я кажу, не давайте їм витівати нічого подібного.
Ви що, не можете відрізати їм інтернет?
Тоді наш теж буде відрізано.
А випуск заручників може бути нам на користь…
Це мені судити.
Просто відріжте покидьків!
Вони взяли ініціативу.
Нелегко буде позбутися їх до саміту.
А чому б не відкласти саміт?
Конгресмене,
ви жартуєте?
Може, влаштуємо пресконференцію і заявимо, що грабіжники кажуть правду?
-Ні, це… -Це бізнес.
Тут головне час.
Думаєте, буде інший шанс?
Думаєте, буде ще один економічний бум у Північній Кореї?
Зберіться.
Саміт буде за планом, за три дні.
Знайдіть спосіб прибрати цих виродків.
Для того ви тут!
Якщо заручники не слухатимуть нас і пручатимуться далі,
заохотимо їх грішми?
Професор таке якось казав, це я розумію.
Але навіщо відсилати інших?
Якщо лишаться, від них жодної користі,
а нам треба, щоб заручники нам довіряли.
Це так, але найважливіше — повернути Токіо.
-Що? -Що?
Вона ризикувала життям, щоб вибратися. Тобі мало?
Ми з Токіо це обговорили.
Із самого початку Токіо мала поговорити з Професором і повернутися.
-Що? -Чекай.
Але ж там снайпери й…
Для цього нам потрібні заручники.
Поки вона серед заручників, не стрілятимуть.
Він має рацію.
А ми не можемо діяти за первинним планом?
Шлях відходу майже готовий. Навіщо ризикувати?
Якби все йшло за планом, зв'язок би не перервався.
Токіо описала ситуацію,
Професор мав дати інструкції.
Є лише один спосіб їх дізнатися.
Рейтинги Кіма Санмана на наступних президентських виборах
можуть упасти більш ніж на 10 %.
Експерти стверджують, що інцидент на монетному дворі вплине
не тільки на економічний саміт, але й на наступні президентські вибори.
Усе це через те, що викрадачі під час трансляції заявили,
що відпустять певну кількість заручників.
Грабіжники стверджують, що це не просто пограбування,
і їхня ціль — показати
корупцію головних партій
на Саміті міжкорейської економічної співпраці.
Люди відреагували на викриття…
Професор усю ніч аналізував ситуацію, що швидко змінювалася.
І він дійшов висновку,
що відбудеться руйнівний для його плану переворот.
Я зміню наш план.
Ти про що?
Маршрут буде готовий за кілька днів.
Нам же треба дочекатися саміту.
Ми не можемо.
Ти не чув, що казали всю ніч?
Громадськість на нашому боці,
тож на монетний двір не нападатимуть.
Ми можемо ризикнути, але не вийде зробити по-нашому.
Підтримка громадськості була необхідна для втечі,
але все змінюється надто швидко.
То ти знайшов вихід?
-Так, але буде нелегко. -Добре.
Я доставлю повідомлення.
Я сподіваюся.
Якщо не повідомити про зміну планів,
вони не виживуть,
не кажучи про втечу.
Грабіжники монетного двору
проголосили, що сьогодні о 15:00 випустять деяких заручників.
Зараз ведеться полеміка,
чи справді дії грабіжників
мали підтвердити їхні слова, чи причини зовсім інші.
Мамо.
Ти прокинулася?
Чому я тут?
Перевтома.
Добре, що тобі не гірше.
Бережи себе на роботі.
Ти знепритомніла на вулиці.
А хто мене сюди привіз?
Ми приїхали, коли нам подзвонили з лікарні.
Медсестра сказала, тебе хтось привіз.
Але коли ми приїхали, з тобою нікого не було.
Уджин, отямся!
Уджин!
Ми справді дамо їм три мільярди вон, якщо вони допомагатимуть?
Так.
А якщо заручникам
байдуже на гроші й вони скажуть, що хочуть піти?
Що тоді робити?
Цього не буде.
Ти побачиш, якими хитрими стають люди, коли йдеться про гроші.
Ви не думаєте, що нас справді звільнять? Вони обіцяли під час трансляції.
А чи заплатять, якщо лишимося?
Пане Паку, ви лишитеся, якщо це правда?
Три мільярди — великі гроші. Це може кардинально змінити життя.
І ті гроші, що вони друкують, належать негідникам.
Ти здурів?
Забув, що ці негідники платять нам зарплату?
Три мільярди — це мало для директора вашого рівня, так?
Звісно. Лише три мільярди?
Усе, час вирішувати.
Усі вже все обдумали?
Я впевнений, це нелегке рішення.
Оскільки ви дали нам вибір,
чи можу я висловити свою думку як директор?
Прошу.
Люди, нема чого думати!
Це все виверт. Ці покидьки-грабіжники…
Навіщо цим грабіжникам давати нам стільки грошей?
Вони хочуть просто скористатися нами.
Ти справді так думаєш?
А що ми вдіємо,
якщо ви нами скористаєтеся
і порушите обіцянку?
Тоді, коли нас випустять,
нас усіх звільнять з монетного двору за співпрацю з грабіжниками!
Хіба вас однаково не звільнять, підете ви зараз чи потім?
Що ти сказала?
Подумайте, що ви вже накоїли.
Ви стільки разів ризикували людьми, щоб урятуватися.
Що ти говориш? Коли це я таке робив?
Чекайте.
Урятовані вже мали це розповісти.
Гей! Хіба це зараз важливо? Кажу вам, це все виверт!
Гельсінкі!
Неси.
Ось, дивіться.
Ми не брешемо!
Якщо хтось хоче взяти зараз, уперед.
А сенс?
Навіть якщо нам усе вдасться, поліція все одно потім забере.
Правильно.
Потрібен кращий спосіб їх доставити.
Ми вже дещо придумали.
Це…
Поки не можу сказати.
Якщо випущені заручники пробовкаються,
ви втратите ці гроші.
А якщо ви нам досі не вірите, ми вам їх віддамо у ваш спосіб.
Як сказав мій друг,
якщо співпрацюватимете з нами, вас можуть звільнити.
Але трьох мільярдів вон
достатньо для початку нового життя.
Тепер ми проведемо бесіду з кожним з вас віч-на-віч.
Добре над цим подумайте.
Три мільярди кожному? Якщо їх десятеро, це 30 мільярдів.
Співпраця заручників важливіша за все. Особливо під час утечі.
Обов'язково спокушати їх грішми? Знаєте, як у фільмах?
Коли ви разом ризикуєте життям,
стаєте ближчими. Ви мене розумієте?
Стокгольмський синдром?
Я таке десь бачив.
Ні, не бачив.
Що це?
Психічне захворювання?
Ну, можна й так сказати.
Це ситуація, у якій заручники відчувають
психологічний зв'язок з викрадачами.
Що?
-Ти навіть таке знаєш? -Чув у в'язниці.
Звісно, деякі заручники можуть відчувати й таке,
але контролювати це буде дедалі складніше.
-Траплятиметься неочікуване. -Наприклад?
Заручники повстануть і втечуть?
Не верзи дурниць.
Там що, будуть Брюси Вілліси?
«Міцний горішок».
Точно.
Це можливо.
Так. І якщо таке станеться, заручники, що лишаться, не боятимуться нас.
Буде заколот — не встигнемо надрукувати гроші.
Такого не має статися.
Але…
Що робити в такій ситуації?
Оцій, з трьома мільярдами.
Подумайте.
Якщо заручник обере не волю, а три мільярди,
він буде зацікавлений у нашому успіху.
Якщо вони відчайдушно хотітимуть три мільярди…
Вони стануть спільниками.
Саме так.
Не нервуй. Кажи все, що ти думаєш.
Ви справді відпустите мене без жодних наслідків?
Так.
Тебе що, усе життя лише дурили?
Але скажу тобі дещо.
Якщо ти зараз підеш,
будеш бідною.
Я слухаю.
Ти після моїх слів усе одно хочеш піти?
Ну… я про це подумав.
Ви можете дати мені гроші наперед?
-А якщо так? -Три мільярди…
Сховаєте на монетному дворі?
Тут точно не шукатимуть.
Я знаю секретне місце.
Я маю дещо спитати.
Що?
Ти хочеш піти?
-Як тебе звати? -Що?
Мене?
Ну, я не можу цього сказати.
Шкода, що Токіо пішла. Хіба ви одне одному не подобаєтеся?
А, це не взаємно.
Замовкни.
То що ти робитимеш?
Цього разу я маю вибір?
Несподівано.
Як такий довбень зміг стати директором?
Ти вважаєш це розумним.
Думаєш, поліція не знайде?
Коли все скінчиться, це буде місце злочину.
Тут обшукають усе до гвинтика.
Я одразу дам відповідь.
Мені не треба роздумувати.
Я лишуся.
Справді?
Я ще й слова не сказала.
Якщо ти нам не довіряєш,
ми тебе випустимо.
Чекайте.
Про який спосіб ви казали?
Будь ласка, розкажіть.
Чесно кажучи,
у мене немає вибору, крім як лишитися.
Ну, так.
Ти ж бачила?
Люди ззовні сказилися, їм байдуже, тут ти чи ні.
Я Тхексу.
О Тхексу.
Тхексу…
Мені не потрібні гроші, але я лишуся.
Я хочу бути з тобою, Тхексу.
Мені соромно це визнавати,
але зараз я працюю раціональніше, ніж будь-коли в житті.
Ви найкраща шефиня, яку я коли-небудь мав.
Я скажу тобі, і лише тобі, мій друже-директоре.
Коли все затихне, до тебе додому надійде коробка.
Тихо, про неї ніхто не знатиме.
Отже.
Час вирішувати.
-Три мільярди вон? -Чи свобода?
Свобода наліво.
Гроші направо.
Директоре. Сюди.
Анно, що ти робиш?
Та що з вами?
Ви сказали, ми можемо піти!
-Усе нормально, я хочу лишитися. -Що?
Ті, що обрали свободу.
Ви підете, як ми й обіцяли.
Ті, що лишаються, негайно до машин.
Нумо друкувати гроші
й розповідати, як ви витратите ці три мільярди.
За мною.
Я перепрошую.
Я запізнився.
Юн Місун…
вирішила лишитися.
Добре, тоді сюди.
Що?
Чекай.
Та що з тобою?
Що в тебе з нею?
Ти про що?
Дивися в очі й кажи правду.
Тату.
Справа в тому…
Я її кохаю.
Що?
Тату, якщо ми звідси виберемося,
у нас буде купа грошей.
Ми з Місун житимемо щасливо й дбатимемо про тебе.
Ти побачиш онука…
Ти здурів?
Вона наша заручниця!
То й що?
Ми одне одного кохаємо. Що такого?
Кохаєте?
Ти не чув про стокгольмський синдром?
Та облиш.
Ти не знаєш, про що говориш.
Припини.
Тату, що ти знаєш? Ну серйозно.
Вона сказала, що їй не потрібні гроші, так?
Що їй не потрібні гроші,
а потрібно лише твоє кохання, так?
Мама казала те саме.
Що ти говориш?
Я…
не казав, як ми познайомилися, правда?
Я пішов грабувати банк,
а твоя мама працювала там касиркою.
Що?
Як і та жінка,
твоя мама сказала, що їй нічого не треба, що ми просто втечемо разом.
Ми теж думали, що це кохання.
Але щойно вона тебе народила…
сказала мені відпустити її.
Синку, прошу,
не ставай таким, як я, будь ласка!
Денвер хотів відповісти, але інстинктивно розумів,
що критика минулого його батька лише позбавить його теперішнього.
От же трясця його матері!
Це подаєте сюди.
Потім воно йде сюди й сюди, де відбувається друк.
Гей! Треба працювати сумлінно, щоб надолужити згаяний час, чуєте?
Гей ти! Не стій там, працюй давай!
У цьому світі ніщо просто так не дається. Бачите, я працюю?
Усі працювати!
Хлопці, ідіть допоможіть!
До роботи!
Відпрацьовуйте свої гроші!
Краса, правда?
Цим не можна не захоплюватися.
Чому ти лишилася?
Не через гроші ж.
Я не знаю, сама не впевнена.
Що?
Я хотіла побачити, чим тут усе закінчиться.
Ти перевтомилася, але тебе вже виписали?
Тобі не треба ще відпочити?
Усе нормально. Я щодо заяви грабіжників…
Вони таке влаштували…
Ми розберемося. Ти там відпочинь.
Я відправив тебе у відпустку.
Шефе.
Гаразд, заспокойся.
Вітаю, куди вас відвезти?
Ти закриваєш своє кафе?
Уджин.
Це ти відвіз мене в лікарню?
Я радий, що тебе вже виписали.
Я більше не веду справу монетного двору.
Я не працюю, скучила за тобою.
І шкодую про своє рішення.
Гадаю, через справу я була не при своєму розумі.
Внутрішня інформація витікала, потім капітан Чха зник.
Я не хочу виправдовуватися.
Просто…
Пробач, що зробила боляче.
Мої почуття були щирі.
Навіть якщо ми більше не побачимося, я мала це сказати.
Прощавай.
Уджин.
Яким би ідеальним не був план, він не завжди йде так, як розраховували.
Професор це добре знав.
Бо плани розробляють неідеальні люди, що завжди піддаються емоціям.
Чого він не знав —
це що він і сам може таким бути.
Коли в мене буде відпустка, поїдемо в подорож на поїзді?
Пам'ятаєш? Ти мене запрошував під час першої зустрічі.
Тоді ти хотів поїхати в…
У яке місто?
Воно називалося…
Херсон.
Так.
Портове місто, де зустрічаються Чорне море й річка Дніпро.
Чому ти хотів саме туди?
Коли мій батько почув про нього від того, хто там побував,
бажанням його життя стало
одного дня переїхати туди жити з родиною.
Твій батько?
Ти зараз уперше згадав свою родину.
Я не хочу це згадувати.
У свої останні роки він забув про Херсон…
і страждав до самої смерті.
У нього була деменція?
Так.
У мого батька теж була деменція.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК
Мені треба йти.
Закрити кафе виявилося нелегко.
То ми поїдемо в Херсон?
Він не був щирим, коли вперше розповідав про Херсон,
але тієї миті Професор справді хотів поїхати туди з нею.
Хоч і мав безслідно зникнути через кілька днів.
Давай.
Коли закінчу з кафе, їдьмо разом.
Кому яка різниця, стокгольмський синдром воно чи що?
Ти чого тут стовбичиш?
Нічого.
Твій тато
сказав тобі кинути Місун?
-Звідки ти знаєш? -У тебе на обличчі написано.
Ти теж думаєш, що в неї стокгольмський синдром?
Не знаю, але яка різниця?
Якими б не були її почуття,
ти маєш бути впевнений, що не пошкодуєш.
Берліне.
Я чув, ти взяв із собою ту дівчину з концтабору.
Так? На ім'я Сеул.
Вона ж теж за тобою пішла, так?
Хіба ви не закохані?
Ну?
Я про це шкодую.
Що?
Чорт…
Чому ти тут?
Ти про що?
Хіба ти не закінчила Пхеньянський університет?
Ховаєшся за сеульським акцентом,
але я бачу, що ти не місцева.
Хіба?
Можливо, минуле нелегко стерти.
Як ти опинилася із цими людьми?
Це довга історія.
Якби ти хотіла…
ти б мала комфортне життя.
Якщо ти шкодуєш, ще не пізно.
-Якщо допоможеш… -Ти зітреш моє минуле.
Ти зітреш моє минуле й даси нове життя?
Пробач…
але я вже живу новим життям.
І воно мені подобається.
Я це забираю.
Щасти тобі вилізти з наручників.
Я караю тебе за тупість.
Де ти був?
У мене були справи.
Якщо ти готова, ходімо?
Зачекай.
Ось.
Це ліки. Передай, будь ласка, Берліну.
Якщо Берлін замислить якусь дурість…
Не хвилюйся. Я схоплю його за шкірку й витягну.
Ходімо.
-Паперовий будинок наш! -Він наш!
НЕХАЙ ВОНИ ЗАПЛАТЯТЬ!
РОЗКАЖІТЬ ПРАВДУ
Розкажіть нам правду!
Ми не підемо на переговори!
-Що відбувається? -Що ви робите?
Чому там так шумно?
Як ви й доручили, ми встановили периметр за 100 метрів.
Але репортерів і сім'ї заручників важко зупинити.
Як думаєте, навіщо покидькам стільки уваги?
Вони граються пропагандою.
Знаєте, як усе ускладнилося після їхнього виверту?
Я не знаю, що вони замислили,
але не дамо їм знов нас провести.
Тут не має бути такого, чого ми не можемо контролювати!
Так, пане.
Встановіть щільний периметр, щоб ніхто не підходив
на 300 метрів до монетного двору.
А що робити з репортерами?
Позбудьтеся тих стрімерів та ютуберів.
Ось.
Лише представники цих ЗМІ можуть лишитися.
Вони не проводитимуть трансляцій, і ми вже обговорили сюжети.
Так, пане.
У мого батька теж була деменція.
«У батька теж»?
ЗАГІН СПЕЦПРИЗНАЧЕННЯ
Військових додали ще.
Вони дізналися про наш план?
Ні.
Вони бояться розголосу.
Тоді нам буде важче.
Для нас ситуація погана.
Нам треба, щоб тут була купа народу. Але вони всіх відвели.
Треба зупинитися, поки не пізно.
Вони посилили підтримку й повністю перекрили доступ.
Заводити зараз Токіо —
це суїцид.
Скасуймо звільнення заручників.
Не можемо.
Чому? Через громадську думку?
Ми від цього залежимо, я казав.
Так сказав Професор?
Це точно не частина твого божевільного плану революції?
Берліне!
Годі мене звинувачувати.
Що може знати південнокореєць?
Думаєш, Токіо здасться, якщо ми не випустимо заручників?
Ні, вона ризикуватиме життям. Чому? Заради нас.
Відхід?
Він уб'є Токіо. Ти зрозумів?
Гей! Якщо щось станеться з Токіо,
я тебе вб'ю власноруч. Ясно?
Гаразд. Чекатиму з нетерпінням.
Зажди. Мені боляче.
Ти…
Ти маєш піти.
Що?
Забирайся звідси!
Чому ти таке кажеш?
Іди живи нормальним життям.
Бо потім пошкодуєш.
Я не пошкодую.
І яка різниця, пошкодую чи ні?
Бо це я вирішила
бути з тобою.
Гей, та зрозумій уже.
Я грабіжник.
Мій батько весь час був у в'язницях,
тому я не ходив у школу.
Я бовдур, який лише кулаками махати вміє.
Повірити мені й лишитися тут…
Хіба це розумно? Га?
Навіщо ти так?
Дідько, ну серйозно.
Якого біса ти не можеш просто послухатися і піти?
Ти що, не розумієш?
Тхексу, любий.
Зникни.
Ти мені більше не цікава.
Ти ж просто хотіла розважитися після того, як була з тим старим?
-Що? -Ти…
Удаєш дурненьку через три мільярди вон?
Я тобі їх пришлю…
Мені не потрібні ці гроші. Ти, сучий сину.
Що ви робите? Час вийшов.
Заручники, які йдуть, збирайтеся у вестибюлі!
От чорт, ну серйозно…
Токіо.
-Ти мене чуєш? -Так.
Я готова.
Чесно кажучи, ця операція
буде важка.
Якщо не зможеш…
Мене зловлять або вб'ють.
Я знаю.
Я покладаю на тебе надто багато.
Професоре.
У мене лише одне питання.
Я слухаю.
Те, що ти мені тоді обіцяв, у силі?
Звісно.
Тоді все добре.
Не думай — дій.
Усе гаразд.
Як ми й обіцяли, без жодних вивертів,
ми відправляємо 15 заручників в обійми їхніх рідних.
Я вдячний за терпіння наших заручників
і за їхню важку працю.
Ми за кількасот метрів від монетного двору,
але, як ви бачите, окрім декотрих ЗМІ,
решті доступу не дають.
Поліція стверджує, що це задля безпеки…
Жителі півночі й півдня…
Чому лагає?
Що таке?
-Що відбувається? -Усе відрізано.
Ніщо не працює.
Ходімо, знімеш той бік.
Усі радіостанції та мережі поблизу відрізано.
Тепер він не говорить, бо мікрофона немає?
Мені подобається, які вони розгублені.
Усе, ідіть додому.
Рухайтеся вперед.
Ви всі молодці.
Ідіть повільно й дивіться під ноги.
Виходьте!
Зараз!
Що це? Ловіть їх!
Що це таке?
-Схоже, спільник. -Вони…
Ви так і стоятимете? Стріляйте!
Але заручники…
Снайпере, що ти робиш? Стріляй!
-Снайпер! -Прикриваємо!
Зовсім здуріла?
Заходь!
Ріо, швидше!
Заходьте!
Обережно!
Зачиняй!
Оце було круто!
Господи. Боже, з поверненням.
З поверненням.
Добре, що ви тут.
З поверненням. Ходіть.
Непогано.
Ти не постраждала?
Ти ж могла там померти!
Але не померла.
Так.
Люба, я скучила.
Ти змогла!
Берліне.
Навіщо ти це принесла?
Одна дівчина наполягла.
Чому…
-Вибачся перед батьком. -Що?
Чому це?
Він же твій батько.
Забудь.
Через кілька днів він до мене прийде
й скаже, що йому шкода.
Помиримося, коли говоритимемо.
Не хвилюйся.
У нас із татом завжди так.
Що сталося?
Люба, що таке?
УДЖИН ПРАЦЮЄ В ПОЛІЦІЇ КЬОНГІ
Мамо, про того власника кафе.
Так, про твого кавалера?
-Так. -Що він?
Ти його раніше бачила?
Не знаю.
Десь місяць тому, проводжаючи тебе, здається, я його мимохідь побачила.
Гарненько подумай.
Я…
Я тобі дзвонила.
Що? Про що ти?
Я бачила…
того чоловіка.
Тому й дзвонила тобі.
Ти його бачила? Тут?
Він шукав мене?
Я не знаю.
-Мамо, що таке? -Не знаю.
Мамо, коли це було?
Коли це було?
-Що сталося? -Я не знаю.
Ну ж бо.
-Я не знаю. -Гаразд. Іще секунду.
ПРОКУРОР ЛІ МІНХО ЧХА МУХЮК
Можливо, зараз не найкращий час,
але коли ви познайомилися із цим Паком Сунхо?
Грабіжники обрали мене?
Чому ви підслуховували?
Уджин, дозвольте…
Дайте хвилину!
Сунхо. Що ви…
Ось, це ваша мама.
Що було в меню сніданку?
Сандвічі.
Ось.
Здається, я знайшов.
Добре.
От покидьки…
Усі молодці, чудова робота.
-Уже скоро кінець. -Чекайте.
-От мерзота. -Дідько.
Туди!
Схоже, це те, що тоді знайшов капітан Чха Мухюк.
«Ім'я».
ПЕРСОНАЛЬНА ІНФОРМАЦІЯ
«Сон…
Сунхо.
Скасування громадянства через смерть.
Дані про реєстрацію зазначеної особи були внесені відповідно
до Закону про біженців з Північної Кореї.
Він і його батько, Сон Мінхьок,
утекли з Північної Кореї.
Його біологічні мати й брат
зникли
під час утечі».
ВІТАЄМО В СЕЗ — СПІЛЬНІЙ ЕКОНОМІЧНІЙ ЗОНІ
Чха Мухюку!
Гей!
Вибачте.
Де Москва?
Що?
Не знаю. Потім передам йому повідомлення.
Ну. Кажи.
Саміт відбудеться раніше.
Раніше?
Наскільки?
Якщо розрахунки Професора правильні,
він буде завтра.
Треба вибиратися.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда