‫- קיץ 2007 -‬
‫יחיא!‬
‫מה אתה עושה, יחיא?‬
‫הכול טוב, כן?‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא מבין.‬
‫את מבלבלת אותי.‬
‫למה את כזאת?‬
‫כי אמרתי לך לא לספר לה, ובכל זאת סיפרת לה.‬
‫תירגעי.‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬
‫היית אמור להיות גבר, עלי.‬
‫סליחה, מונא.‬
‫- נאדיה‬ ‫קיץ 2007 -‬
‫- הדים מן העבר -‬
‫יחיא מוחמד א-סייד מהראן!‬
‫- אסיר -‬
‫- תחנת משטרה -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫בקבוק מים.‬ ‫-יש במקרר.‬
‫- צלילות -‬
‫נאדיה, אין לי אף אחת חוץ ממך.‬
‫בבקשה אל תעזבי אותי.‬
‫נאדיה, אל תעזבי אותי.‬
‫נאדיה!‬
‫תתעוררי. אני מתחנן.‬
‫בבקשה, תתעוררי.‬
‫נאדיה…‬
‫אין לי אף אחת חוץ ממך.‬
‫נאדיה, אל תעזבי אותי. אני יודע שלא תעזבי.‬
‫נאדיה!‬
‫נאדיה…‬
‫נאדיה.‬
‫נאדיה!‬
‫למה?‬
‫נאדיה…‬
‫הכול באשמתך!‬
‫אתה עשית לה את זה!‬
‫זאת אשמתך!‬
‫עלי! יחיא!‬ ‫-תעזוב, שריף!‬
‫תעזוב אותי, שריף!‬ ‫-די, יחיא!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫זאת אשמתו, שריף!‬
‫זאת אשמתו!‬
‫ברוך שובך, אחי.‬
‫טוב לראות שאתה בסדר.‬
‫אני מקווה שלא איחרתי לך.‬
‫עוקבים אחריי.‬
‫אל תסתכל.‬ ‫-להיפטר מהם?‬
‫לא, רק תשמור מרחק.‬
‫בכל מקרה אני צריך‬ ‫למצוא דרך להסתובב בלי שישימו לב.‬
‫בוא נארגן קודם תעודות מזהות,‬
‫ואז נחשוב על משהו.‬
‫אנחנו צריכים שתי תמונות.‬
‫תעבור בסדנה כשתהיה מוכן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תפתח את תא הכפפות. מה שביקשת שם בפנים.‬
‫פה יש תמונות של המשפחה, כמו שביקשת.‬
‫חוץ מהאחות האמצעית, מונא.‬
‫היא התחתנה ועזבה את המדינה.‬
‫הם גרים בחו"ל כבר שנים.‬
‫השאר עדיין גרים בווילה.‬
‫הבן עזב כשהוא התחתן.‬
‫אבל לא להרבה זמן.‬ ‫אחרי שנה הוא חזר לעבוד עם אבא שלו.‬
‫הוא התגרש.‬
‫תודה, פתלה.‬
‫מה עם העניין במפעל?‬ ‫-סגור.‬
‫אבל מה נעשה עם שני אלה שעוקבים אחרינו?‬
‫תתרכז בעניין של המפעל.‬
‫אני אגיד לך מה נעשה.‬
‫הבנתי.‬
‫תספר לי משהו מצחיק.‬
‫אל תהיה בצד שלה נגד אחותך, אפס.‬
‫אני לא באף צד!‬ ‫-היא טבחית גרועה? כן או לא?‬
‫האוכל שלה משמח את לבי.‬
‫מותק, לב זה דבר אחד, בטן זה דבר אחר.‬
‫הוא משמח את הקיבה שלי. מרוצה?‬ ‫-בסדר.‬
‫הלוואי שתתחתן איתה,‬ ‫ושהיא תאכיל אותך כל יום.‬
‫ככה תוכל… אתה מבין?‬
‫נהיית ממש רעה. את מקנאת בה?‬
‫למה שאקנא בה? אין בכלל מקום להשוואה.‬
‫אני לא מבין למה את כל כך מקנאת.‬
‫מטומטם.‬ ‫-היא יפה ו…‬
‫מי אשם? מי היה אחראי על הציוד?‬
‫מי היה אמור לבדוק הכול‬ ‫ולהציל אותה מתחת למים?‬
‫עלי, לא?‬ ‫-יחיא, אנחנו משפחה, לא?‬
‫צריך למצוא דרך לצאת מזה ולהישאר ביחד.‬
‫אתה לא חושב?‬
‫אתה תגיד שאתה היית אחראי לצלילה. לא עלי.‬
‫סליחה?‬
‫להגיד שאני רצחתי את אחותי?‬ ‫-זאת הייתה תאונה, לא רצח.‬
‫זה היה רצח!‬ ‫-הריגה.‬
‫ככה החוק קובע. יחיא, זאת הייתה טעות.‬
‫נראה לי שהשתגעתם.‬
‫אני לא אגיד שעשיתי דבר כזה לאחותי!‬ ‫-תקשיב, בן.‬
‫עורך הדין אמר לי‬ ‫שהתביעה תתייחס למקרה כאל עבירה קלה.‬
‫זאת אומרת הריגה ברשלנות.‬
‫בדרך כלל מקבלים על זה עד שלוש שנים.‬
‫אז אם תגיד שאתה אשם,‬
‫התביעה והשופט יגלו רחמים.‬
‫תקבל שנה, לא יותר.‬
‫חוץ מזה, אתה יודע‬ ‫מה יהיה המחיר של השנה הזאת?‬
‫המחיר הזה הוא רק בשביל עלי?‬
‫או כדי שתישאר מועמד לתפקיד שר?‬
‫תשאירי אותנו לבד.‬
‫אני איש מעשי ורציני,‬
‫ואתה ילד חכם.‬
‫בוא נעשה את החשבון.‬
‫מהצד שלך,‬
‫מי ישלם את שכר הלימוד של באוניברסיטה?‬
‫ובמיוחד עכשיו, כשנאדיה מתה.‬
‫אם עלי ילך לכלא,‬
‫מי יעזור לשלם עבור הטיפולים של אמא שלך?‬
‫איך תסתדר?‬
‫בוא נצא מהמצב המצער הזה‬ ‫בנזק קטן ככל האפשר.‬
‫נאדיה!‬
‫אל תעזבי אותי.‬
‫אל תעשה את זה, יחיא.‬
‫בוא נעזוב את המדינה.‬
‫נשאיר את כל זה מאחורינו.‬
‫בסך הכול שנה, זה מה שהם אומרים.‬
‫ואז אולי אחשוב…‬ ‫-נראה לך שהכלא לא ישנה אותך?‬
‫נראה לך שאני לא אשתנה?‬
‫אל תעשה את זה, יחיא.‬
‫אם לא בשבילך, אחי,‬
‫אז בשביל אמא שלך.‬
‫אתה לא מבין, שריף.‬
‫בשבילם אתה תמיד תהיה האחד.‬
‫אפילו אם…‬ ‫-אתה משקר לעצמך כדי למצוא הצדקה?‬
‫אני לא מבין? אם הייתי במקומך, בחיים…‬
‫אף פעם לא תהיה במקומי, שריף.‬
‫אתה מבין? אף פעם לא תהיה במקומי.‬
‫יחיא מוחמד א-סייד מהראן!‬
‫אם תעשה את זה, יחיא…‬
‫לא תראה אותי יותר.‬
‫כשהגענו, הצעתי…‬
‫שנלך לצלול.‬
‫זה היה בערך בארבע וחצי.‬
‫ירדנו מהסירה…‬
‫- יחיא א-סייד -‬
‫מר עמר?‬
‫מר מסעוד?‬ ‫-כן.‬
‫תיכנס.‬
‫סע ישר לכיוון השוק.‬
‫סע ישר… שלושים מטר.‬
‫פנה שמאלה.‬
‫המפיקים שלי סיפרו לי‬ ‫שהמפעל פשט רגל בשנות השבעים.‬
‫איך הצלחת לחולל כזה שינוי?‬
‫למען האמת, הוא מעולם‬ ‫לא פשט רגל או משהו כזה.‬
‫רק השהינו קצת את הפעילות.‬
‫לאבא שלי, עליו השלום,‬ ‫היה סגנון ניהול מיושן.‬
‫הייתי אומר‬ ‫שהוא ניהל את העסק באופן "משפחתי".‬
‫החלפתי אותו כשהייתי בן 26.‬
‫שיניתי הכול. הקמתי‬ ‫מערכת מוסדית, שיניתי את מבנה המימון,‬
‫ושדרגתי את צורת התעסוקה,‬ ‫עד שהמפעל הפך למה שהוא היום.‬
‫אני מתאר לעצמי שהוא היה גאה בך.‬
‫כן. הוא היה גאה מאוד. ינוח על משכבו בשלום.‬
‫הוא היה גאה מאוד. ינוח על משכבו בשלום.‬
‫אין עדכון.‬
‫הוא הלך הביתה אחרי המשמרת.‬
‫הוא לא עשה שום דבר אחר כבר חודש.‬
‫כן, אדוני.‬
‫עכשיו.‬
‫יש לך טעם טוב, פתלה.‬
‫לשירותך תמיד.‬
‫צריך להחזיר את המכונית מחר בבוקר.‬
‫תשמור עליה, ובעיקר תשמור על עצמך.‬
‫אל תדאג.‬
‫תיזהר.‬ ‫-אמרתי לך לא לדאוג.‬
‫התכוונתי שתיזהר על המכונית.‬
‫כבודו, בית המשפט הנכבד,‬
‫התביעה בחנה היטב‬ ‫את כל היבטי התקרית שבנידון,‬
‫אשר נראית ממבט ראשונה כתאונת טביעה,‬
‫אך זיהינו אי התאמות‬ ‫בין העובדות לבין העדויות.‬
‫זיהינו אפשרות של פשע שחורג מרשלנות גרידא,‬
‫כפי שנראה היה אחרי בחינה ראשונית‬ ‫של הזירה ושל גופת ההרוגה.‬
‫כל זאת עד שקיבלנו את דו"ח החקירה מהזירה,‬
‫שאישר שלציוד הצלילה של המנוחה‬
‫נגרם נזק בכוונה תחילה.‬
‫החורים בצינור החמצן של המנוחה…‬ ‫-מה?‬
‫…נוצרו בבירור באמצעות כלי חד.‬
‫לא, לא! זה לא מה שקרה! תגיד משהו, מחפוז!‬
‫…יחיא מוחמד א-סייד מהראן‬ ‫ברצח בכוונה תחילה…‬
‫אתה יודע מה קרה באמת!‬ ‫-…של אחותו…‬
‫אדוני, זה לא מה שקרה!‬ ‫-…נאדיה מהראן.‬
‫סדר באולם!‬
‫תגיד משהו, מחפוז!‬ ‫רגע! זה לא מה שקרה, כבודו!‬
‫תגיד משהו, מחפוז!‬
‫תגיד להם שאני אהפוך‬ ‫את החיים שלהם לגיהינום!‬
‫סתום את הפה! על מה אתה מקשקש?‬
‫חוץ מזה, על מי אתה מאיים?‬
‫לא שמעת את התובע?‬
‫זה כתוב בקוראן?‬
‫אנחנו עוד נערער. מה אתה חושב שאני עושה פה?‬
‫רצח? אני לא מבין מה קורה פה.‬
‫אז תן לי להסביר לך.‬
‫אנחנו נגיש בקשה‬ ‫לבחון את דוח הממצאים מהזירה,‬
‫ונדרוש חקירה מחודשת,‬
‫כדי להוכיח שלא התבצע שום פשע.‬
‫יש לנו אלף ואחת דרכים‬ ‫להתקדם בהן גם בלי הבלגן שעשית.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫אתה תלך הביתה אחרי שנה,‬ ‫כמו שסיכמת עם מר יאסין.‬
‫אבל הכי חשוב שתסתום את הפה שלך.‬
‫אל תפלוט שטויות.‬
‫אף אחד לא יקשיב לך.‬ ‫אין ערך לשום דבר שתגיד.‬
‫ההודאה שלך נרשמה בפרוטוקול.‬
‫לא כדאי לך לאבד את התמיכה של מר יאסין‬
‫בגלל איומים ריקים מתוכן. אתה לא מסכים?‬
‫בדיוק בזמן, אדוני הפרקליט.‬
‫זוכר אותי? בכל זאת עברו 15 שנה.‬
‫תגיד משהו, מחפוז!‬
‫אתה רואה מה הכלא עושה לאנשים?‬
‫אם תעשה את זה שוב,‬ ‫אני נשבע לך בנשמה של נאדיה,‬
‫אתה תפגוש את מי שברא אותך. הבנת?‬
‫עכשיו תגיד לי.‬
‫מה קרה?‬
‫למה הלכתי לכלא?‬
‫דוח הממצאים מהזירה‬ ‫הצביע על כך שמה שקרה נעשה בזדון.‬
‫חשבנו שמדובר בגרימת מוות ברשלנות,‬
‫אך התברר שמדובר ברצח.‬ ‫הילד עלול להיות מוצא להורג.‬
‫לא היה לי מה לעשות!‬
‫מי עשה את זה?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫אני לא יודע!‬
‫אף אחד מהמשפחה לא ידע שום דבר.‬
‫האמת היא שהדוח הפתיע את כולנו!‬
‫הוא הפתיע אתכם?‬
‫מה עם התינוק של נאדיה? גם על זה לא ידעתם?‬
‫לא.‬
‫אהה.‬
‫איך הסתרתם את ההיריון? שוחד?‬
‫שוחד?‬
‫כן.‬
‫מישהו ממשרד חוקר המוות?‬ ‫-כן.‬
‫ממה פחדתם?‬
‫יאסין פחד ממה שאתה עלול לעשות.‬
‫עורך הדין היה יכול להשתמש בהיריון‬ ‫ולטעון שהיא נרצחה על רקע כבוד המשפחה,‬
‫כדי לבקש עונש מופחת.‬
‫אף אחד לא היה יכול לצפות מה תעשה!‬
‫אז הפתרון היה להכניס אותי לכלא?‬
‫יחיא חייב להמשיך‬ ‫להאמין שהמוות שלה היה תאונה.‬
‫חמש-עשרה שנה…‬
‫ורק שני דברים היו תקועים לי בראש.‬
‫אחותי, שהטבעתם אותה,‬
‫ואמא שלי, שהתאבלה על הילדים שלה עד שמתה.‬
‫במשך 15 שנה,‬
‫דמיינתי את כולכם עומדים מולי,‬ ‫כשהדם שלהן על הידיים שלכם.‬
‫אתה, יאסין, סאוסן ועלי!‬
‫ועוד השנים שישבתי בכלא, כלבים.‬
‫אתה יודע מה החזיק אותי כל הזמן הזה?‬
‫הרגע הזה.‬
‫כל מה שיקרה אחריו…‬
‫יסיים את מה שהתחלתם לפני שנים,‬
‫וחשבתם שבזה זה נגמר.‬
‫כל מה שיקרה אחריו‬
‫יסיים את מה שהתחלתם לפני שנים,‬
‫וחשבתם שבזה זה נגמר.‬
‫כל מה שיקרה אחריו‬ ‫יסיים את מה שהתחלתם לפני שנים,‬
‫וחשבתם…‬
‫- מר מחפוז א-סייד אחמד -‬
‫לא.‬
‫הרבה אנשים הצליחו בזכות השותפות איתם.‬
‫נכון.‬
‫תחת מגבלה של עשרים אחוז מההיצע.‬
‫למה עשרים ולא חמישים?‬ ‫זה עדיין יפעל לטובתנו.‬
‫לא, חביבי.‬
‫ככה הם ישלטו בנו.‬
‫ואני לא אוהב שמישהו שולט בי.‬
‫- הודעה ממחפוז א-סייד -‬
‫אם נחתום על חוזה חדש,‬ ‫נעשה את זה בתנאים שלי.‬
‫אבא, בבקשה. המכונות שנקנה מהם‬
‫יגדילו מאוד את יכולת הייצור שלנו.‬
‫למה אתם שותקים?‬
‫נדמה לי שלכולכם‬ ‫יש עותק של בדיקת ההיתכנות, ו…‬
‫אבא.‬
‫אתה מקשיב לי?‬
‫קרה משהו?‬
‫לא.‬
‫נמשיך את הפגישה אחר כך.‬
‫אי אפשר! הוא יגיע לקהיר מחר בבוקר.‬
‫איך שאתה רוצה.‬
‫חכה, עלי.‬
‫מחפוז נרצח, והרוצח שלח לי תמונה לטלפון.‬
‫אבל מי זה היה?‬
‫יחיא.‬
‫יחיא השתחרר?‬
‫לפני חודש.‬
‫למה לא אמרת לנו?‬
‫דאגתי שיעקבו אחריו,‬ ‫וחשבתי שהוא לא מהווה סכנה.‬
‫אבל טעיתי.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫צריך לבטל את המסיבה.‬
‫המסיבה חיונית לחתימה על החוזה החדש.‬
‫אחרת הם יחשבו שיש לנו בעיות.‬
‫הכול ימשיך כמתוכנן.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אבא, לא הבנתי‬ ‫למה היית צריך לבוא לאסוף אותי.‬
‫לא היית בבית, אז דאגתי.‬
‫דאגתי לך.‬
‫למה?‬
‫אבא, קרה משהו?‬
‫לא, לא.‬
‫יש קצת בעיות בעבודה.‬
‫אבל הכול יהיה בסדר.‬
‫סלאח מלדיני.‬
‫הוא עובד במפעל כבר שלושה חודשים.‬
‫בדיוק כמו שביקשת.‬
‫מה שלומך, מלדיני?‬
‫השבח לאל, מר יחיא.‬
‫הפה שלך יישאר סגור?‬
‫בטח!‬
‫אתה חבר של הבוס הגדול.‬
‫אתה יכול לסמוך על מלדיני.‬
‫הוא כמו בן בשבילי.‬
‫סיפרתי לו הכול.‬
‫תכניס אותי למפעל.‬
‫מר יחיא, אני לא אשקר לך. זה לא קל.‬
‫אבל נחשוב על משהו.‬
‫יאסין…‬
‫והבן שלו, עלי, הם במפעל כל יום?‬
‫לא, לא כל יום.‬
‫יכול להיות שבקרוב הם יבואו כל יום,‬
‫כי מגיעות מכונות חדשות למפעל,‬
‫וכי יש בעיות עם השותף הזר שלהם.‬
‫אני צריך שתמשיך לעבוד שם, ושתפקח עיניים.‬
‫בטח.‬
‫אתה צריך עוד משהו?‬
‫בינתיים לא.‬
‫קדימה, לך.‬
‫שלום.‬ ‫-להתראות.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה להישאר שם?‬
‫- מלון לה מונד -‬
‫- הודעה‬ ‫ח'אלד אל עסאל -‬
‫- תתקשר אליי ברגע שתדליק את הטלפון -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬