‫אני אחלק.‬ ‫-לך על זה.‬
‫למה תמיד אתה?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-זה בסדר. בואו נמשיך.‬
‫טוב, חבר'ה, אני הבלש.‬
‫אז זה הסוף שלנו?‬
‫יחיא הוא הבלש. אנחנו הולכים למות.‬
‫הלך עלינו.‬ ‫-נקווה שלא.‬
‫בחיי, חבר'ה…‬ ‫-תגיד כבר.‬
‫אני חושד שמונא היא הרוצחת.‬
‫סליחה?‬
‫הפכת אותי לשעירה לעזאזל?‬ ‫-לא, אני…‬
‫הבן שלי לא יתחתן עם הבחורה הזאת.‬
‫הוא עדיין ילד.‬
‫למה הוא צריך להיות אבא בגיל כל כך צעיר?‬
‫למה הוא צריך להתחתן ולגדל ילד,‬
‫רק כי הם היו שובבים והיא נכנסה להיריון?‬
‫איך אני אדע שהיא לא משקרת?‬
‫איך אני אדע שהתינוק בכלל שלו?‬
‫למה אתה לא עונה לי?‬
‫מה יכול להיות יותר חשוב מזה?‬
‫את לא מתכוונת לעזוב אותנו?‬
‫אז למה מעניין אותך עם מי הוא מתחתן‬
‫או אבא של מי הוא יהיה?‬
‫אל תדאגי. אנחנו נחשוב על משהו.‬
‫תפסיק עם השטויות.‬
‫מה שקורה בינינו לא קשור לילדים שלי.‬
‫אני אמא שלהם, גם אם אני נשארת וגם אם לא.‬
‫לא.‬
‫להישאר זה לא כמו לא להישאר.‬
‫את לא יכולה לקחת הכול וללכת לעשות חיים,‬
‫ועדיין לרצות לנהל את החיים של הילדים.‬
‫אתה מעניש אותי על זה שאני רוצה להתגרש?‬
‫כן.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫- נאדיה‬ ‫קיץ 2007 -‬
‫- הדים מן העבר -‬
‫כן, אמא?‬
‫תירגעי. אני בסדר.‬
‫אני בדרך אלייך.‬
‫בסדר.‬
‫למה שלחתם אותי לחו"ל אחרי מה שקרה?‬
‫מה?‬
‫למה שלחתם אותי לחו"ל אחרי שנאדיה נהרגה?‬
‫מה זאת אומרת "למה"?‬
‫אתה לא זוכר באיזה מצב היית?‬
‫מה הייתי אמורה לעשות בתור אמא שלך?‬
‫הייתי חייבת להגן עליך, עלי.‬ ‫הייתי חייבת להוציא אותך מזה.‬
‫או שהרחקתם אותי כדי שלא אגלה שהיא נרצחה?‬
‫עלי, אנחנו לא ידענו.‬
‫אז מי ידע?‬
‫גילינו תוך כדי המשפט.‬
‫וכשגיליתם…‬
‫גיליתם מי רצח אותה?‬
‫איפה היית, ליילא? דאגתי לך.‬
‫אמרתי לך שאני בדרך, אמא. מה קרה לך?‬
‫יחיא ניסה להרוג היום את אחיך.‬
‫מה?‬
‫באותו רגע…‬
‫יכולתי להרוג אותו בקלות.‬
‫למה לא עשית את זה?‬
‫לא יודע.‬
‫אולי כי לא מגיע לו למות.‬
‫ואולי כי במשך הרבה שנים…‬
‫הרגשתי אשמה על המוות של אחותו.‬
‫לא הייתי מוכן להרגיש אשמה גם על המוות שלו.‬
‫- הודעה חדשה -‬
‫- אלמנה שחורה:‬ ‫אמרתי לך שעלי לא רצח את נאדיה -‬
‫- אתה מעניש חפים מפשע -‬
‫- ומי שרצח את אחותך יחמוק שוב מעונש -‬
‫אם זה לא היה עלי,‬
‫אז מי זה היה?‬
‫- אני יודעת מי זה לא היה -‬
‫- אבל אני לא יודעת מי עשה את זה -‬
‫די עם החידות.‬
‫מי?‬
‫יאסין?‬
‫סאוסן?‬
‫מונא?‬
‫שריף?‬
‫- יאסין? סאוסן? מונא? שריף? -‬
‫- אלמנה שחורה: לא מחוברת -‬
‫אתה יודע למה אתה פה?‬
‫אני שואל שאלה רק פעם אחת.‬
‫עשית משהו רע שבגללו אתה פה?‬
‫אני נשבע לך באלוהים,‬
‫לא עשיתי שום דבר רע בחיים שלי.‬
‫אני בסך הכול בחור עני, בוס.‬
‫אני מתעסק רק בעניינים שלי, בוס.‬
‫אני אוהב כנות.‬
‫שאלוהים יברך אותך!‬
‫אני לא יכול להודות לך מספיק…‬ ‫-לא, רגע.‬
‫אבל אני שונא שקרים.‬
‫אני רואה אותך. תפתח.‬
‫מה את רוצה?‬
‫הצלתי אותך אתמול אחרי שהתמוטטת.‬
‫אם הייתי רוצה,‬ ‫הייתי יכולה לספר להם איפה אתה.‬
‫מה עשית לעצמך? צריך לנקות את הפצע שלך.‬
‫יש לנו מזל שהכדור יצא מהצד השני.‬
‫אחרת לא הייתי יכולה לעזור.‬
‫היית צריך בית חולים.‬
‫את בכל זאת לא רופאה.‬
‫זה אומר שיש לך אפשרות אחרת?‬
‫אל תדאג. אני יודעת מה אני עושה.‬
‫איך מצאת אותי?‬ ‫-בגלל המזרן.‬
‫הקבלה נפלה לך, והייתה עליה הכתובת שלך.‬
‫ולמה את עושה את כל זה?‬
‫כבר אמרתי לך, אבל לא האמנת לי.‬
‫אני רוצה לדעת את האמת.‬
‫גם אני כבר אמרתי לך.‬
‫אם את רוצה לדעת את האמת,‬ ‫דברי עם המשפחה שלך.‬
‫תשאלי אותם.‬ ‫-הם לא עונים לי.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫יחיא, אני מאמינה לך.‬
‫אני יודעת שאתה חף מפשע.‬
‫תקשיב, אני יודעת שזה מוזר.‬ ‫אני בעצמי לא מבינה את זה.‬
‫אבל מאז המסיבה הרגשתי שאני נמשכת אליך.‬
‫ומאז אני חושבת רק על המוות של נאדיה.‬
‫הרצח שלה.‬ ‫-אולי. אני לא יודעת.‬
‫היא באמת נרצחה. היית קטנה מדי בשביל לזכור.‬
‫לא. אני פשוט לא זוכרת.‬
‫כל התקופה ההיא מטושטשת,‬ ‫ושום דבר לא נראה הגיוני.‬
‫המטפל שלי אומר שזה בגלל הטראומה.‬
‫כי הייתי קשורה אליה, ו…‬
‫ראיתי איך היא מתה.‬
‫ולפעמים המוח שלנו חוסם‬ ‫זיכרונות שאנחנו לא יכולים להתמודד איתם.‬
‫אבל זאת לא הבעיה.‬
‫הבעיה היא שאני זוכרת,‬ ‫אבל אני גם לא זוכרת. אני…‬
‫אני יכולה להרגיש את זה, אבל…‬
‫אני לא מצליחה לתפוס את זה.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫יכול להיות שאתה היחיד שיכול לעזור לי.‬
‫למה אני?‬
‫כל השאר רוצים לשכוח ולגרום לנו לשכוח.‬
‫רק אתה ואני רוצים לזכור ולדעת את האמת.‬
‫תקשיב, אנחנו יכולים‬ ‫לעזור אחד לשני בתנאי אחד.‬
‫יש לך גם תנאים?‬
‫אל תפגע במשפחה שלי.‬
‫באמת?‬
‫ואיך אני אמור להשיג צדק?‬
‫תגידי בשבילי מילה טובה?‬
‫כדי שנאדיה תקבל צדק, האמת חייבת להתגלות.‬
‫ואז נודיע למשטרה.‬ ‫-מה?‬
‫אני אעיד.‬ ‫-אחיך ניסה להרוג אותי אתמול.‬
‫אבל הוא לא הרג אותך. אתה רצית להרוג אותו.‬
‫והנה, אני פה.‬ ‫-יפה מצדו.‬
‫אם אתם משפחה כל כך תומכת,‬
‫למה שלא תשמעי את הגרסה שלהם לסיפור?‬
‫אני לא המשפחה שלי.‬
‫את כן, אבל את בסך הכול ילדה.‬
‫אבא שלך שכר את האיש הזה כדי שיהרוג אותי.‬
‫אבא שלי רוצה להגן עלינו!‬
‫הוא לא יפגע בך, אם אתה לא תפגע בנו.‬
‫לכי הביתה, ליילא.‬
‫הדברים האלה עובדים‬ ‫בסרטים מצוירים ובקומדיות.‬
‫לכי הביתה, ותשכחי שנפגשנו בכלל.‬
‫אם חזרת כדי לנקום,‬ ‫שום דבר לא יעצור אותך.‬
‫בדיוק.‬
‫אבל אם אתה רוצה את האמת,‬ ‫אני היחידה שרוצה לעזור לך.‬
‫תחליט מה אתה רוצה.‬ ‫אתה יודע איפה למצוא אותי.‬
‫חכי.‬
‫ליילא, איפה את?‬
‫אני לא מוצא אותך.‬ ‫-מאחוריך.‬
‫טוב, ליילא.‬
‫מה את רוצה?‬
‫מה שלומך, שריף?‬
‫חמודונת.‬
‫מה? אתה יכול לחזור על זה?‬
‫תגידי לי, חמודה, באת לטייל או לקבל טיפול?‬
‫תדבר אנגלית, בבקשה.‬
‫אז טיפול.‬
‫סליחה, אני לא מבינה אותך.‬
‫תקשיב, אני צריך שתחפה עליי.‬
‫בסדר. תעדכן אותי כשתדע יותר.‬
‫אני אהיה מאחוריך.‬
‫בואי נלך לטייל בסקארה.‬
‫נוכל לשתות כמה בירות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫איפה הקלטות, שריף?‬
‫קלטות?‬
‫קלטות הווידאו‬ ‫שצילמת בטיול, בשביל הסרט שלך.‬
‫איך נזכרת בהן?‬
‫הן יוכלו לעזור לי לגלות מה קרה לנאדיה.‬
‫למרבה הצער,‬
‫הקלטות כבר לא קיימות.‬
‫מה? למה שאשמור אותן 15 שנה?‬
‫תמיד שמרת הכול.‬
‫במיוחד כל דבר שצילמת.‬
‫אלה סתם קלטות?‬
‫אתה לא היחיד שהחיים שלו נהרסו, יחיא.‬
‫בכל זאת לא היית…‬
‫לא רציתי שום דבר‬ ‫שיזכיר לי אותך, את נאדיה ואפילו אותי.‬
‫אתה זוכר למה הייתי מצלם?‬
‫כדי להתקבל לבית ספר לקולנוע.‬
‫כדי להיות במאי.‬ ‫-בגלל מה שקרה, לא עשיתי את זה.‬
‫במשך חודשים לא יכולתי‬ ‫לצפות בהן, או אפילו להחזיק מצלמה.‬
‫יכולתי לחשוב רק עליך, על מה שקרה אז…‬
‫ועל נאדיה.‬
‫קפאתי במקום.‬
‫והחיים חלפו על פניי.‬
‫ועכשיו באת לשאול אותי על הקלטות?‬
‫לא דמיינתי שאשתחרר ואראה אותך איתם.‬
‫שאראה שאתה קרוב לאנשים ששלחו אותי לכלא.‬
‫במה אתה מאשים אותי?‬
‫מה אתה מנסה להפיל עליי עכשיו?‬
‫לא נטשתי אותך.‬
‫לרגע לא תמכתי במה שעשית.‬
‫התנגדתי כל הדרך, עד למשרדי התביעה.‬
‫אתה בחרת בזה.‬
‫הייתי אמור לקבל שנה, שריף. שנה.‬
‫לא 15.‬
‫שנה אחת או 15,‬
‫מכרת את עצמך בזול.‬
‫ובכמה אתה מכרת את עצמך, שריף?‬
‫הא?‬
‫ראית למה הפכת מאז?‬
‫העיניים שלך מתות.‬
‫ואתה ראית את עצמך?‬
‫ראית את עצמך רוצח?‬
‫מי היה מאמין?‬
‫הכלא.‬
‫הוא משנה אנשים.‬
‫גם החיים, יחיא.‬
‫הם משנים אנשים.‬
‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫אבל אל תערב אף אחד אחר.‬
‫ליילא בסך הכול ילדה.‬ ‫היא לא יכולה להיות מעורבת בזה.‬
‫אני חייב ללכת. אני לא יכול לאחר לבת שלי.‬
‫במצב אחר, הייתי רוצה שתכיר אותה.‬
‫היא הייתה אוהבת אותך.‬
‫בואי.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫אני לא באה איתך.‬
‫את מבינה מה את עושה?‬
‫לא אמרת לי לשאול אותו?‬ ‫-לא ככה.‬
‫טוב, זה מה שיש.‬
‫ליילא.‬
‫זאת לא עוד אחת מההרפתקאות שלך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אז אין קלטות?‬
‫ככה הוא אומר.‬
‫אתה מאמין לו?‬
‫את מאמינה לו?‬
‫לא יודעת.‬
‫בואי.‬
‫חכה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אני אוהבת אותך, עלי.‬
‫זה מסתדר.‬
‫בן שגרם לאבא שלו למות מרוב צער‬
‫יכול להרוג את הילד שלו ואת אמא של הילד.‬
‫נאדיה!‬
‫- נאדיה! -‬
‫אתה יודע מה קרה בין דוד שלך לבין סבא שלך?‬
‫אתה מתכוון לאבא שלו?‬
‫בגלל זה רצית להיפגש?‬
‫איך סבא שלך מת?‬
‫מה השאלה, עלי?‬
‫כמו שכולם מתים בסוף.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אנחנו בסך הכול מדברים, שריף.‬
‫אולי אתה יודע משהו.‬
‫אתה חושב שהדוד שלך…‬
‫היה קשור למוות של סבא שלך?‬
‫השתגעת לגמרי? אולי קרה למוח שלך משהו?‬
‫יחיא הכניס לך שטויות לראש?‬
‫יחיא…‬
‫אתה צריך לנקות את הראש אחרי מה שקרה.‬
‫אני רוצה לדעת מי עשה את זה לנאדיה,‬
‫ולמה.‬
‫תירגע. בוא נחשוב על זה.‬
‫זה לא הגיוני, יחיא.‬
‫אין לנו מושג אם האיש שלנו חי או מת,‬
‫ונראה שגם לא אכפת לך.‬
‫אמרתי לך שיש לי דרכים משלי, ושאני מנסה…‬
‫אנחנו לא יודעים אם הילד חי או מת,‬
‫ואתה עדיין מנסה להבין מה קרה?‬
‫תקשיב, יחיא.‬
‫כשהיה מדובר בך, כולנו גיבינו אותך.‬
‫ואתה ממשיך לחקור!‬
‫תקשיב, הילד חייב לחזור‬ ‫הביתה לאמא שלו עוד הלילה!‬
‫אחרת אני נשבע לך שאלך אליהם בעצמי,‬
‫ואחזיר אותו, לא משנה מה!‬
‫נגמר הוויכוח!‬
‫מלדיני.‬
‫מלדיני!‬
‫נחש מי פה.‬
‫יש לך הפתעה בשבילי?‬
‫טה-דה!‬
‫דוד?‬
‫מה את עושה לסבא?‬ ‫-אנחנו משחקים.‬
‫גמרת להפחיד אותו?‬
‫טוב, לכי פנימה לאמא שלך.‬
‫בסדר.‬
‫מה שלומך, דוד?‬
‫לא ידעתי שתבוא.‬
‫מה קרה, דוד?‬
‫נפגשת עם יחיא?‬
‫אתה איתו במקום עם המשפחה שלך?‬ ‫-לא. לא עזרתי לו.‬
‫איפה הוא עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לא יודע?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע כלום!‬ ‫אתם מוכנים לעזוב אותי בשקט?‬
‫"אתם"?‬
‫מי זה "אתם"?‬
‫אתה מדבר על המשפחה שלך‬ ‫ועל הרוצח הזה באותה נשימה?‬
‫אתה עוזר לו להרוג מישהו מאיתנו, חלאה?‬
‫לא עזרתי לו.‬
‫נפגשתי איתו פעם אחת, כי הוא בא אליי.‬
‫אני לא יודע שום דבר.‬
‫במקום לפנות אליי, תשאל…‬
‫תשאלו את עצמכם מה עשיתם לו.‬
‫מה הוא רצה ממך?‬
‫את הקלטות.‬
‫את הקלטות שצילמתי בטיול ההוא.‬
‫ונתת לו אותן?‬
‫לא.‬ ‫-איפה הקלטות האלה?‬
‫נשרפו.‬
‫שרפתי אותן אחרי מה שקרה.‬
‫אתה רוצה עוד משהו?‬
‫למה לא פנית אליי מיד אחרי שנפגשת איתו?‬
‫או שחיכית למשהו?‬
‫אני לא מחכה לכלום.‬
‫ואין לי מה להגיד, לא לך ולא לו.‬
‫אני רוצה רק שכולכם תעזבו אותי בשקט.‬
‫"כולכם"?‬
‫אתה שוב מדבר על המשפחה שלך‬ ‫ועל הרוצח הזה באותה נשימה?‬
‫המשפחה שהפכה אותך למישהו ששווה משהו?‬
‫אני לא רוצה לראות אותך יותר לעולם.‬
‫מחר בבוקר, תפנה את השולחן שלך.‬
‫איך אתה מרגיש, מלדיני?‬
‫אתה לא רואה?‬
‫אני בסדר, מר יחיא.‬
‫ספר לי מה קרה, מההתחלה.‬
‫מה שקרה זה בדיוק מה שאמרתי לאדון פתלה.‬
‫נסעתי על הקטנוע…‬ ‫-חכה רגע.‬
‫תמשיך, מלדיני.‬
‫נסעתי על הקטנוע…‬
‫ופתאום, מישהו התקיף אותי.‬
‫לפני שהבנתי, העיניים שלי היו מכוסות,‬
‫ולא היה לי מושג איפה אני או מה קורה סביבי.‬
‫ואז?‬
‫שום דבר, מר יחיא.‬
‫איזה אדון צמא דם‬ ‫הרביץ לי והרביץ לי עד זוב דם,‬
‫עד ששפכתי הכול ואמרתי לו איפה הסדנה.‬
‫סליחה, בוס.‬ ‫לא עמדתי בזה. הוא כמעט הרג אותי.‬
‫אל תדאג, ילד.‬
‫הכול בסדר. אומץ זה לא למות בלי סיבה.‬
‫אז הוא פשוט נתן לך ללכת‬ ‫אחרי שנתת לו את המיקום?‬
‫כן, מר יחיא. הוא פשוט נתן לי ללכת.‬
‫הוא אמר שאין לו צורך בי.‬
‫עושה רושם שאני באמת חסר תועלת.‬
‫תסלח לי, אני… אלך עכשיו הביתה.‬
‫לא, אתה לא הולך.‬
‫אתה נשאר פה הלילה.‬
‫אני אודיע לאמא שלך ולאחותך שאתה בסדר, טוב?‬
‫מה שתגיד, בוס.‬ ‫-יאללה.‬
‫לך להתקלח ולהתרענן. אתה מסריח.‬
‫סליחה.‬
‫יחיא,‬
‫אתה לא רואה איך הוא נראה?‬ ‫ואתה עוד חוקר אותו?‬
‫האיש שחטף אותו לא משחרר אף אחד בחינם.‬
‫אתה פוחד שהוא לא נאמן?‬ ‫-אני דואג.‬
‫דואג לו.‬ ‫-אתה פוחד שהוא לא נאמן.‬
‫ואתה פוחד שגם אני לא נאמן.‬
‫תקשיב, גבר.‬
‫זה נגמר. מעכשיו, אתה לבד.‬
‫פתלה, אנחנו כמו אחים…‬ ‫-זה נגמר!‬
‫בסדר.‬
‫שריף נפגש עם יחיא.‬
‫צדקת כשחשדת שהוא עוזר לו.‬
‫לא.‬
‫הוא לא עזר לו.‬
‫אם הוא היה עוזר לו, המצב היה שונה.‬
‫אני לא מבין למה לא חיסלת אותו וזהו.‬
‫כי לא כל כך קל לרצוח.‬
‫אתה לא חושב ככה?‬
‫כן.‬
‫אבל בסך הכול הגנת על עצמך.‬
‫זה לא רצח.‬
‫אז מה זה?‬
‫הגנה עצמית.‬
‫בדיוק כמו חיות.‬ ‫כשהן פוחדות, הן חושפות שיניים.‬
‫שח-מט.‬
‫אבא…‬
‫הרגת פעם מישהו?‬
‫לילה טוב.‬
‫אבל עוד לא סיימנו.‬
‫נאדיה!‬
‫תסלחי לי, נאדיה.‬
‫אתה מאמין לו?‬
‫את מאמינה לו?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה קרה?‬
‫את בסדר?‬
‫למה את בוכה?‬
‫זה לא רציני.‬
‫ספרי לי מה קרה, נאדיה. אולי אוכל לעזור לך.‬
‫המשפחה המטונפת הזאת‬ ‫היא הסיבה לכל הצרות שלי.‬
‫הם סוגרים עליי מכל הכיוונים.‬
‫הם מתאחדים נגדי, ואני לא יודעת מה לעשות.‬
‫אולי תירגעי?‬
‫אל תפחדי משום דבר.‬
‫פשוט תספרי לי מה הם עשו לך.‬
‫השתגעת לגמרי? מה אתה עושה?‬
‫נאדיה, אני אוהב אותך מאוד.‬
‫חשבתי ששכחת מזה מרגע שאני ועלי ביחד!‬
‫אני לא אשכח אותך אף פעם.‬
‫כשאני רואה אותך עם עלי,‬ ‫אני רק אוהב אותך יותר.‬
‫זה מגעיל!‬
‫אתה יודע מה עלי או יחיא יעשו אם הם ידעו?‬
‫לא קיללת לפני רגע‬ ‫את עלי ואת כל המשפחה שלו?‬
‫זאת גם המשפחה שלך.‬
‫כולכם מטונפים?‬ ‫-נאדיה!‬
‫אני נשבעת לך בקבר של אבא שלי,‬ ‫שאם תטריד אותי עוד פעם אחת,‬
‫אני אספר לכולם על ההתנהגות המופקרת שלך!‬
‫- קיץ 2007 -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬