-Jeg så kortene. -Virkelig?
Vi er på røven.
-Hvordan? -Vi er på røven.
Jeg ved, hvem morderen er.
Det er Sherif.
Ja, desværre.
Åndssvage instruktør!
Og du er en idiot.
I er åndssvage. Jeg keder mig. Jeg går en tur.
Så slipper vi for dig.
-Du ydmygede mig foran Sarah. -Og hvad så?
-Drop skuespillet. Du var tydeligt nervøs. -Yehia, Sarah er ikke rigtig min…
-Jeg putter Layla. -Nej!
Kom med mig.
-Så er det godt. -Okay.
Jeg er snart tilbage.
Okay.
Kom så.
Sarah.
-Hvad? -Sarah.
-Yehia, kan vi tie stille et øjeblik? -Hvad er der?
Undskyld, Ali.
Alt det her har gjort mig nervøs.
Det forstår jeg ikke, hvis vi alligevel skal giftes.
Jeg troede, du ville være glad.
Da jeg fortalte dig, at jeg havde sagt det til mor, var du helt tavs.
Det er derfor, jeg er nervøs, Ali.
Jeg føler mig presset og har det ikke godt.
Det går for hurtigt.
Var vores plan ikke at gifte os alligevel?
Eneste forskel er, at i stedet for at gifte os om to år,
gifter vi os nu.
Jeg ved, du er bange og nervøs.
Men jeg er forelsket.
Dybt forelsket i dig.
Nadia, du er den eneste, der forstår mig.
Og du er vel…
Du er mit et og alt nu.
Jeg elsker også dig, Ali.
NADIA SOMMEREN 2007
Kom ind.
Skønt. Det er dig. Hvad vil du?
Ali fortalte mig om Sherif.
At han mødtes med Yehia.
Styrter han hen og fortæller dig alting?
Hvornår vænner du ham fra?
Stop med det der, og forklar mig det.
Hvorfor har du ikke taget dig af Yehia? Du sagde, du ville ordne det.
Hvor længe er det siden?
Intet har ændret sig, bortset fra at faren nærmer sig.
-Hvad venter du på? -Intet.
Og jeg skal ikke aflægge rapport for dig.
Aflæg ikke rapport.
Bare giv mig besked.
Hvornår er du begyndt at spørge?
I årevis er du kommet til mig med et kæmpemæssigt rod,
uden at stille et eneste spørgsmål om det.
Jeg ordner det altid og beskytter dig og børnene.
Præcis. Jeg blev hos dig i alle de år, fordi du var i stand til at beskytte os.
Hvis du ikke kan beskytte os nu, har jeg ingen grund til at blive.
Er vi ikke for gamle til det pjat?
Nej.
Men du er tydeligvis for gammel til at tage dig af ting.
Nej, hold fyraften. Jeg kører.
Javel, hr.
Hvorfor gjorde du det ikke af med ham der?
Jeg betaler dobbelt hyre.
På forskud.
Og du gør intet?
Undersøg Sherif, som jeg bad om.
Du godeste!
Hvem er du, og hvordan kom du herind?
-Hvilken portner sover så sent? -Hvad er du, min kone?
Mener du Nagat?
I Girga.
Hvem er du, og hvad vil du? Irritér mig ikke! Pas på, hvad du siger!
Du kender denne mand, ikke?
Nej, det tror jeg ikke.
Hvad sker der? Hey!
Hvad er der?
Åh gud!
Hvad er det her?
Hvor mange år får du mon?
Ikke kun disse.
Rundt i lokalet.
Har du set ham før?
Nej.
Jeg sværger.
-Ring, når du har. -Det skal jeg nok.
Jeg ved det.
Men det gør publikum ikke.
Okay.
Jeg vil læse datalogi og skal måske læse i udlandet.
Måske tager jeg med jer til Spanien. Hvem ved?
Du skal smage din egen medicin. Giv mig det.
-Slip. -Yehia, du ødelægger det.
-Slip! -Stop nu, mand.
Jeg er ikke en flot fyr som dig.
Du er så flot. Kom nu.
Jeg er instruktøren.
Okay, hr. instruktør. Men jeg instruerer nu.
Hr. Sherif.
Hvad laver du om fem år?
-Bor hjemme hos mor. -Må hun altid være der.
-Nej, din mor. -Min mor?
-Ja. -Morsomt!
Okay, stop så. Jeg skal nok svare.
Om fem år
færdiggør jeg nok filmskolen i Spanien.
Jeg arbejder på min afgangsfilm.
Filmfestivalerne vil slås om mit værk.
Og jeg vil være splittet mellem at lave film hjemme i Egypten
eller at blive i Spanien.
Jeg tror, jeg bor derovre
og kommer til Egypten og laver film
og for at se dig.
Ved du, hvad jeg bliver?
Den første Oscar-vindende egyptiske instruktør.
Og hvem ved?
Måske flytter jeg fra land til land
og laver film overalt.
Hvem ved, hvad morgendagen bringer?
Hvorfor er du sikker på, båndene stadig er der?
Det er jeg ikke.
Men jeg ved, at jeg kendte Sherif godt.
Jeg vidste, når han var nervøs,
når han løj…
…eller skjulte noget.
Hvordan finder vi ud af, hvad der skete for 15 år siden…
…baseret på vores minder…
Nadia!
…velvidende at uanset hvor livagtige minderne er, så vi det ikke…
Nadia!
…og at vi ikke ved alt?
Nadia!
Der er også minderne fra andre, som bevidnede de samme hændelser.
Nadia! Hvad er der?
Jeg fortæller dig alt tilbage i Kairo.
Men hvordan ved vi, om de lyver?
Skjuler de noget? Eller ved de lige så lidt som os?
Båndene er det eneste sande bevis.
Hvor alt er, som det var, og ikke som vi husker det.
Men hvordan får vi fat i dem?
Hvis de stadig eksisterer,
ved jeg måske, hvor de er.
Hvorfor ikke vente på Sherif, så han kan give dig kameraet selv?
Hvad? Øh…
Det kan jeg ikke. Jeg skal rejse.
Og han fortalte mig, hvor det var. Jeg tager det og smutter. Undskyld mig.
SOMMEREN 2007
Jeg har båndene.
-Hvad laver du her? -Hvad?
Hvor vover du at rode i mine ting?
Hvorfor benægtede du at have båndene, når de er her?
Det er op til mig. Jeg vil ikke have noget med Yehia at gøre.
-Hvis du har blandet dig… -Jeg har det som ham!
Jeg vil vide besked!
Så er det også op til dig.
Men hold mig udenfor, og snag ikke i ting, der ikke angår dig.
Nej, Sherif. Det her angår mig.
Og det er ikke almindelige bånd. Medmindre du skjuler noget for os.
Hvad mener du?
Er han her også?
Far, hvorfor skændes du med Layla?
Nej, skat. Vi skændes ikke. Vent, Amira.
Hvad er der?
-Tag pigen med ind. -Hvad sker der?
Gå indenfor nu!
Jeg går ikke, før du siger, hvad der foregår.
Hej, Yehia.
Hvordan går det?
Det går fint.
Inviterer du mig ind?
Ja.
Kom indenfor.
Hvad sker der med Layla?
Og hvem er han, og hvad vil han med dig?
Amira, ikke nu! Jeg forklarer det senere.
Bliv herinde med pigen.
Eller forlad huset. Nej, lad være.
Bare bliv her.
Har du kendt far længe?
Ja.
Hvor længe?
Siden vi var små.
Vi var på din alder.
Wow!
Det er så længe siden!
Hvorfor har vi aldrig set dig?
Han var i udlandet, skat.
Og dig, Layla? Hvordan mødtes I to?
Din far.
Han præsenterede mig for familien.
Aya.
Gå ind til din mor, skat.
Hvorfor løj du? Hvad skjuler du?
Beskytter du nogen?
-Eller dig selv? -Jeg beskytter ingen.
Jeg vil bare være i fred.
Hvad vil du?
Du sagde, du ikke havde dem.
Nu vil jeg vide, hvorfor du løj.
Siden du nægter at tale…
NADIA!
Lad os se det sammen.
Hvad laver du?
Det var aftenen, før Nadia døde.
INTET SIGNAL
Jeg husker det.
Hun kom grædende tilbage.
Sagde: "Jeg siger det hjemme i Kairo."
Det skete aldrig.
Vi kom aldrig hjem.
I al den tid har jeg overvejet alt, bortset fra at du gjorde det!
-Du tager fejl. -Hvorfor filmede du hende?
Var du besat? Og gjorde du hende tavs, da hun opdagede det?
Mig, dræbe hende?
Var det, fordi hun opdagede dig? Jalousi?
Er du gal? Jeg gjorde hende ikke fortræd.
-Hvad betyder de bånd så? -At jeg var forelsket i hende.
Jeg elskede hende.
Derfor filmede jeg hende!
Jeg var bare et barn, som ville være sammen med hende.
Og du vidste det. I vidste det alle sammen.
Tror du, jeg kunne finde på at dræbe hende? Mig, Yehia?
Hos anklageren sagde jeg til dig:
"Gør det ikke."
Hvis jeg dræbte hende,
havde jeg så sagt det?
-Du følte dig skyldig. -Over hvad?
Hvis nogen dræber en, de elsker, vil de så føle skyld?
Hævn dig ikke på mig.
Men på dem.
Det er dem, Nadia sagde havde omringet hende.
Du har båndene nu.
Gå.
Se dem, så meget du vil.
Se, hvem der gjorde det ved hende.
Åbner du selv?
Gå derind!
Hvad sker der? Hvem er det?
Andre udgange?
Følg mig.
Kom så!
Politiet?
Mona.
Hvorfor holdt du op med at tale med far, da du rejste?
Igen, Ali? Hvorfor bringer du alt det op nu?
Yehias hjemkomst bragte det hele tilbage.
Det er, som om jeg har været i koma.
Jeg tænker for første gang siden mordet på Nadia.
Hvem er jeg?
Hvem er vores familie?
Ved du, hvorfor jeg forlod Egypten?
Fordi jeg undgår netop det spørgsmål. Jeg vil ikke vide, hvem vores familie er.
Jeg vil vide, hvem jeg er
uden dem og al bagagen, som følger med dem.
Hvad mener du?
Der er kun to muligheder.
Vi konfronterer vores forældre eller flygter.
Jeg kunne ikke det første,
så jeg flygtede.
Har det noget med Nadia at gøre?
Det, der skete med Nadia og med Yehia,
ønskede jeg på ingen måde.
Ali, hvis du stadig sidder fast der,
må du rejse eller tage opgøret.
Du må ikke bare lurepasse og gå i ring.
Okay, Sherif.
Så du kender slet ikke den mand?
Nej, det gør jeg ikke.
Hvad med dig, frue?
Nej.
Okay.
Sherif.
Hvis han viser sig igen, så giv os besked.
Ja, naturligvis.
Tak.
Hvad foregår der mellem dig og de folk?
Hvorfor nævnte du ikke Yehia?
Og hvem er hende Nadia, som du elskede og filmede?
Fint.
Jeg er hos mine forældre, når du har et svar.
Kom så, Aya.
Lad os gå.
Kom så!
Det gør ingenting.
Jeg løber ærinder for beboerne dagen lang.
Jeg ville sige det, hvis jeg havde set sådan noget.
Okay, Atwah. Du har mit nummer.
Ring, hvis du ser noget mistænkeligt.
Javel.
Lad os gå, folkens.
Javel.
Hvem var pigen sammen med ham?
Jeg så ikke nogen pige med ham. Ellers ville jeg sige det.
Og han stod for sig selv.
Der er noget, du skal vide.
Politiet har fået nys om dig.
Hold lav profil.
Forduft.
Men det…
Det stads?
Hvad gør jeg med det?
Bag en kage.
Jeg var på fabrikken i dag.
Jeg ser, du fyrede 300 arbejdere.
Det var jeg nødt til, især efter branden.
Stod det til mig, havde jeg fyret halvdelen.
Men det er ulovligt.
Det er unfair, de mister deres levebrød.
Vær ikke sentimental.
Tænkte jeg som dig,
ville jeg miste alt og gå konkurs.
Og derfor sagsøgte du din far?
Din bedstefar var en venlig mand.
Sentimental, ligesom dig.
Hans ansatte holdt ham for nar.
Hans direkte ansatte stjal fra ham lige for næsen af ham.
Han kiggede bare den anden vej.
Vi gik næsten konkurs.
Da lærte jeg, at for at træffe en beslutning
skal man være modig.
Jeg lærte også aldrig at fortryde mine beslutninger.
Nadia!
Vi svømmede i næsten 13 minutter, inden kamerabatteriet døde.
Det er sært, jeg kun husker det som et par minutter.
Hvad mener du?
Hvor er båden?
Hvorfor var den der ikke?
Kan du huske, hvem der var på båden?
Jeg kan huske, vi alle dykkede.
Måske kom I op et andet sted.
Ikke på den tid.
Vi svømmede kun i et par minutter.
Så vidt jeg husker.
NADIA?
-Louly. -Ja?
-Hvad laver du? -Tegner.
Ødelægger du Nadias ting med de sommerfugle, du tegner overalt?
Bland dig udenom. Jeg elsker Nadia og bliver ved med at tegne.
Og det er fint med mig.
Åh gud!
Sådan husker jeg det slet ikke.
Jeg mener…
Jeg troede, Mona og Nadia gik ens klædt, men det var mig, der klædte mig som Nadia.
Hvorfor kan jeg ikke huske, hvor højt jeg elskede hende?
Hvilken forskel ville det gøre?
Ingen forskel. Det er…
Jeg prøver at sige, at vi to er ens.
Ingen af os er sikre på,
hvad vi husker.
Din families hus ved stranden…
Er det der stadig?
Du plejer ikke at være så sent oppe.
Jeg kunne ikke sove.
Jeg ville gerne være lidt alene.
Er du okay?
Ja.
Jeg er okay.
Synes du, jeg er okay?
Det ved jeg ikke.
Derfor spørger jeg.
Åh.
Nej, det jeg mente, var…
Synes du, jeg er en god far?
Hvad får dig til at sige det, far?
For jeg ikke ved det længere.
Jeg ved det ikke.
Nogle gange…
Hele mit liv
har jeg ønsket mig en familie.
Børn og børnebørn, som er samlet omkring mig.
Jeg kunne passe dem, elske dem, blive elsket.
Men…
…der er ingen…
Mit forhold til min ældste søn er elendigt.
Hans søster er mindre venlig.
Hun taler ikke til mig. Jeg ved ikke hvorfor.
Selv din mor,
den eneste kvinde, jeg har elsket.
Nu sover vi på hvert vores værelse.
Og hvorfor sker alt det her?
Hvorfor, Lolla?
Du er den eneste, jeg kan spørge om det.
Jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor det sker.
Men måske du og Ali…
Du skal stole mere på ham.
Nej.
Det handler ikke om tillid.
Jeg føler næsten, at jeg høster, hvad jeg har sået.
Jeg ved det ikke.
Hvad har du sået?
Min far.
Din bedstefar.
Gid han vidste, at jeg elskede ham.
Men…
Han døde
uden at vide det.
Og her sidder jeg
også uden at vide det.
Hvad med Nadia og Yehia?
Har du tænkt på, hvad der skete med dem?
Øh…
Den slags…
Den slags ting sker,
men…
Du skal vide, at jeg gav ham mange penge.
Jeg gjorde min del.
Jeg må jo beskytte min familie.
Åh!
Du har hørt nok for i dag.
Godnat.
Kan du smile til kameraet?
Hør her, Sherif.
Det er varmt, og jeg er ikke i humør til det her.
Jeg er så dødtræt af dig.
Jeg er drukner snart dig og den tingest!
-Stop nu! -Det er ikke det værd.
Jeg lyver ikke, Mona. I er en svinsk familie.
-Nadia! -Nadia er død, Yehia!
Hvorfor blev du ikke?
Slap af, Yehia!
Mona.
Smil.
Skal du filme os hele turen?
Jeg laver en dokumentar. Et internationalt hit.
Okay, hr. instruktør.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil