- Am văzut cărțile. - Zău?
Ne-am ars.
- Cum? - Ne-am ars.
Știu cine e criminalul.
E Sherif.
Din păcate, da.
Regizor prost!
Iar tu ești un idiot.
Sunteți jalnici. M-am plictisit. Merg la plimbare.
Cale bătută!
- M-ai făcut de râs de față cu Sarah. - Cui îi pasă?
Termină! Clar, aveai emoții!
Sincer, Yehia, Sarah nu e chiar…
- O s-o culc pe Layla. - Nu!
Vino cu mine!
- Bine. Ajunge! - Bine.
Mă întorc imediat. Bine?
Bine.
Hai!
Sarah!
- Poftim? - Sarah!
Yehia, putem să nu vorbim o clipă?
De ce? Ce e?
Îmi pare rău, Ali!
Îmi pare rău, dar totul m-a agitat.
Nu înțeleg de ce, dacă tot ne căsătorim.
Sincer, credeam că te vei bucura,
iar când ți-am zis că i-am spus mamei,
ai tăcut.
N-ai zis nimic.
De asta am emoții, Ali!
Mă simt foarte presată
și nu știu cum să fiu bine.
Se avansează prea repede.
Nu intenționam oricum să ne căsătorim?
Doar că, în loc să ne căsătorim peste doi ani,
o vom face acum.
Știu că ești speriată și agitată…
dar m-am îndrăgostit nebunește de tine.
Nadia, doar tu mă înțelegi.
Și cred…
Acum însemni toată viața mea.
Și eu te iubesc, Ali!
NADIA VARĂ 2007
ECOURILE TRECUTULUI
Intră!
Grozav! Tu ești! Ce e?
Ali mi-a povestit despre Sherif.
Că s-a întâlnit cu Yehia.
Nu se poate petrece nimic fără să-ți zică repede?
Când n-o să-l mai răsfeți?
Gata cu asta! Explică-mi!
De ce nu te-ai ocupat încă de Yehia?
Ai zis că o să te ocupi.
Cât timp a trecut?
Nu s-a schimbat nimic,
doar că pericolul se apropie.
- Ce aștepți? - Nimic.
În plus, nu trebuie să-ți raportez.
Nu-mi raporta! Doar spune-mi ca să nu-mi fac griji!
De când întrebi ceva?
De ani buni,
ai ajuns într-o mare încurcătură
fără să pui nicio întrebare.
Eu mă ocup mereu și să vă protejez pe tine și pe copii.
Exact!
Am stat cu tine toți anii ăștia,
fiindcă ne-ai putut proteja.
Dacă nu ne poți proteja de data asta,
n-am de ce să rămân.
Nu suntem prea bătrâni pentru prostia asta?
Nu,
dar e clar că tu ești prea bătrân pentru a te ocupa de lucruri.
Nu, du-te acasă azi! O să conduc eu.
Da, domnule!
Cum de nu l-ai lichidat pe loc?
Te plătesc dublu.
În avans!
Și n-ai făcut nimic?
Verifică-l pe Sherif, cum ți-am zis!
Dumnezeule mare!
Cine ești și cum ai intrat aici?
- Ce portar doarme atât de târziu? - Cine ești, nevastă-mea?
Adică Nagat?
- Care e în Girga? - Cine ești și ce vrei? Nu mă enerva!
- Ai grijă ce zici! - Taci!
Îl cunoști pe omul ăsta, nu?
Nu cred.
Domnule! Ce se întâmplă? Domnule! Stați!
Ce e, domnule?
Doamne!
Ce e asta, dle?
Știi câți ani te așteaptă?
Nu doar astea!
Prin cameră!
L-ai mai văzut?
Nu.
Jur, domnule!
- Sună-mă când o faci! - La dispoziția dvs.!
Eu știu,
dar publicul nu știe.
Bine.
Voi fi terminat Informatică. Poate merg afară la postuniversitară.
Poate vin cu tine în Spania.
Cine știe?
Vezi și tu cum e! Dă-mi aia!
- Lasă! - Yehia, o s-o spargi!
- Lasă! - Hai, frate!
Nu sunt un tip bine, ca tine, ca să mă filmezi.
Ești foarte chipeș. Hai!
Fii respectuos! Sunt regizorul.
Bine, dle regizor! Acum sunt eu!
Dle Sherif! Cum vă vedeți peste cinci ani?
- Stând cu mama. Nu, cu mama ta! - Să vă fie mereu alături! Cu a mea?
- Da. - Nostim!
Bine. Te rog să încetezi!
O să răspund. Jur!
Peste cinci ani,
probabil că voi absolvi școala de film în Spania.
Da.
Voi lucra la proiectul de absolvire.
Festivalurile se vor bate pe munca mea,
iar eu va trebui să aleg între a face filme în Egipt
și a rămâne în Spania.
Cred că voi locui acolo
și voi veni în Egipt să fac filme
și să vă văd.
Știi ceva, nătărăule?
Voi fi primul regizor egiptean premiat cu Oscar.
Cine știe?
Poate că voi oscila între țări
și voi face filme peste tot.
Cine știe ce ne rezervă ziua de mâine?
De ce ești sigur că acele casete sunt încă acolo?
Nu sunt sigur.
Știu că îl cunoșteam bine pe Sherif.
Știam când devenea agitat…
când mințea…
sau când ascunde ceva.
Cum aflăm ce s-a întâmplat acum 15 ani…
pe baza amintirilor noastre…
Nadia!
…știind că, oricât ar fi de vii,
nu am fost martori…
Nadia!
…și nu știm totul?
Nadia!
Mai sunt și amintirile altora.
- Nadia! - Au fost martori.
Nadia! Ce e?
O să-ți zic tot la Cairo.
De unde știm dacă mint?
Ascund ceva sau știu la fel de puțin ca noi?
Casetele sunt singura dovadă veridică,
în care totul e fidel,
nu cum ne amintim.
Dar cum le obținem?
Dacă mai există,
poate știu unde sunt.
De ce nu-l așteptăm pe Sherif ca să-ți dea camera? Nu va întârzia.
Poftim?
Scuze! Nu pot. Călătoresc.
În plus, mi-a zis exact unde o găsesc.
O s-o iau și plec. Scuză-mă!
YEHIA
VARĂ 2007
YEHIA
Am casetele.
- Ce cauți aici? - Poftim?
Cum îndrăznești să-mi scotocești?
De ce ai negat că ai casetele, dacă sunt încă aici?
E treaba mea. Nu vreau să am de-a face cu Yehia.
- Dacă te-ai implicat și tu… - Sunt ca el!
Vreau să știu!
Atunci, asta e treaba ta.
Nu mă amesteca
și nu te băga în ce nu te privește!
Nu, Sherif! Asta mă privește, iar nici alea nu sunt casete obișnuite.
Dacă nu ne ascunzi ceva.
Ce vrei să zici?
E cu tine?
Tati, de ce te cerți cu Layla?
Nu, scumpo! Nu ne certăm.
Stai, Amira!
Ce e?
Du fata înăuntru!
Ce se întâmplă?
Intră acum!
Nu plec nicăieri până nu-mi zici ce se petrece.
Bună, Yehia!
Ce mai faci?
Mă descurc.
Nu mă inviți înăuntru?
Sigur!
Intră!
Ce se întâmplă cu Layla?
Cine e ăla și ce vrea de la tine?
Amira, nu e momentul! O să-ți zic mai târziu.
Ține fata aici, cu tine,
sau plecați din casă! De fapt, nu!
Rămâneți aici!
Îl cunoști de mult pe tati?
Da.
De cât timp?
De la școală.
Eram cam de vârsta ta.
Mamă!
A trecut mult timp!
Cum de nu te-am văzut niciodată?
A fost în străinătate, scumpo!
Și tu, Layla? Cum v-ați cunoscut?
Prin tatăl tău.
Mi-a prezentat toată familia.
Aya!
Du-te la mama ta, scumpo!
De ce ai mințit, Sherif? Ce ascunzi?
Aperi o rudă?
- Sau te aperi? - Nu apăr pe nimeni.
Vreau doar să fiu lăsat în pace.
- Ce vrei? - Te-am întrebat și ai zis că n-ai.
Vreau să știu de ce ai mințit.
Refuzând să vorbești…
NADIA!
Ne putem uita împreună.
Ce faci?
A fost în noaptea anterioară morții.
Îmi amintesc bine.
S-a întors speriată și plângând.
A zis că-mi spune când revenim la Cairo.
N-am revenit.
Nu ne-am mai întors.
În tot acest timp, m-am gândit la toate, dar nu că tu ai făcut-o!
- Eu? Ai înțeles greșit. - De ce o filmai?
Era mereu cu noi. Te obseda? Când a aflat, ai redus-o la tăcere?
Poftim? Eu, să o omor?
Fiindcă te-a prins sau din gelozie?
Ai înnebunit? Nu i-am făcut rău.
Atunci, ce înseamnă casetele alea? Ce?
Că eram îndrăgostit de ea.
O iubeam.
De asta am filmat-o!
Eram doar un copil care voia să fie cu ea,
iar tu știai.
Toți știați de mult.
Crezi că o omoram?
Eu, Yehia?
Ți-am zis la procuratură:
„Nu-ți face asta!”
Dacă aș fi ucis-o,
mi-ar fi păsat?
- Fiindcă te simțeai vinovat. - De ce?
Dacă cineva ar ucide o persoană iubită, s-ar simți vinovat?
Nu te răzbuna pe mine,
ci pe ei!
Nadia a zis că ei o încercuiesc.
Acum ai casetele.
Du-te!
Privește-le cum vrei!
Vezi din vina cui se simțea așa!
Tu îmi deschizi?
Intră!
Ce se întâmplă? Cine e?
Mai ai o ieșire?
Urmați-mă!
Taci!
Hai!
Poliția?
Mona! De ce ai rupt legăturile cu tata după ce ai plecat?
- De ce n-ai mai vorbit cu el? - Iar, Ali? De ce aduci vorba acum?
Întoarcerea lui Yehia a reamintit tot.
Parcă m-am trezit din comă.
În premieră, de la omor, am început să mă gândesc.
Cine sunt?
Cine e familia noastră?
Știi de ce am lăsat în urmă Egiptul și tot?
Evit prima întrebare și nu vreau să știu cine e familia noastră.
Vreau să știu cine sunt
fără ei și fără toate poverile pe care le implică.
Ce vrei să spui?
Sunt doar două variante.
Fie ne înfruntăm părinții, fie fugim.
Nu i-am putut înfrunta,
așa că am fugit.
Are legătură cu ce a pățit Nadia?
Nu am vrut să i se întâmple asta nici Nadiei, nici lui Yehia.
Ali, dacă mai ești blocat acolo,
pleacă sau înfruntă situația!
Nu sta deoparte, făcând inutil același lucru!
Bine, dle Sherif!
Deci nu-l cunoașteți pe acel om!
Nu, nu-l cunosc.
Nici dv., doamnă?
Nu.
Bine.
Dle Sherif!
Dacă mai apare, vă rog să ne anunțați!
Da, bineînțeles!
Mulțumesc!
Ce se petrece între tine și oamenii ăia?
De ce nu i-ai zis poliției despre Yehia?
Cine e Nadia, cea pe care ai iubit-o și ai filmat-o?
Bine. Când ești gata să răspunzi, voi fi la părinții mei.
Hai, Aya!
Hai!
Deloc, domnule!
Fac comisioane toată ziua pentru locuitori.
V-aș zice, dacă aș fi văzut așa ceva.
N-am văzut nimic.
Bine, Atwah! Ai numărul meu.
Dacă vezi ceva suspect, sună-mă imediat! Bine?
Da, domnule!
Haideți, băieți!
- Da, dle! - Cine e fata care era cu tipul nostru?
Jur! N-am văzut nicio fată cu el.
Altfel, v-aș zice.
Stătea de unul singur.
Trebuie să știți ceva, dle!
Poliția a auzit zvonuri despre dvs.
Încercați să vă ascundeți! Dispăreți!
Dar cum rămâne cu praful alb împrăștiat prin camera lui?
Cum rămâne cu asta, dle?
Fă o prăjitură!
Azi am fost la fabrică.
Ai concediat 300 de muncitori.
A trebuit, mai ales după incendiu.
Dacă era după mine, concediam jumătate din personal,
dar e ilegal.
E nedrept ca ei să-și piardă subit venitul.
Nu fi sentimental!
Dacă aș gândi ca tine,
aș pierde tot și aș da faliment.
De asta ți-ai acuzat tatăl de incompetență?
Bunicul tău era un om bun.
Era sentimental, ca tine.
Muncitorii lui l-au luat drept prost.
Angajații direcți au furat de la el chiar sub nasul său.
Se uita în altă parte.
Era să dăm faliment.
Atunci am învățat
că, pentru a lua o decizie,
trebuie să fii curajos.
Am mai învățat și să nu-mi regret niciodată deciziile.
Nadia!
Am înotat aproape 13 minute, până s-a descărcat bateria camerei.
E ciudat că îmi amintesc că au fost un minut sau două.
Ce vrei să zici?
Unde era barca?
Unde e barca?
De ce nu era acolo?
Îți amintești cine era în barcă?
Știu că ne-am scufundat toți.
Poate că ați ieșit în alt loc.
În intervalul ăla, nu. Abia am înotat câteva minute.
Poate nu-mi amintesc.
NADIA?
- Louly! - Da!
- Ce faci? - Desenez.
O să-i strici lucrurile cu fluturii pe care îi tot desenezi?
Nu e treaba ta!
O iubesc pe Nadia și o să-i tot desenez.
Nu mă deranjează.
Doamne!
Nu-mi amintesc deloc așa.
Adică…
Credeam că Mona și Nadia se îmbrăcau la fel,
dar eu mă îmbrăcam ca Nadia. În plus…
Cum de nu-mi amintesc cât de mult o iubeam?
Ce importanță ar avea?
N-ar avea niciuna. E…
Încerc să spun că noi doi suntem la fel.
Amândoi suntem nesiguri
în legătură cu ce ne amintim.
Casa de pe plajă a familiei tale…
mai e acolo?
De obicei nu stai treaz până târziu.
N-am putut să dorm.
M-am gândit să stau puțin singur.
Ești în regulă?
Da.
Sunt în regulă.
Tu crezi că sunt în regulă?
Nu știu.
De asta te întreb.
Înțeleg.
Nu, am vrut să te întreb
dacă crezi că sunt un tată bun.
De ce spui asta, tată?
Fiindcă nu mai știu.
Nu mai știu.
Uneori…
Toată viața
mi-am dorit să am o familie.
Mi-am dorit copii și nepoți adunați în jurul meu,
ca să am grijă de ei și să ne iubim reciproc…
dar…
nu există…
Relația cu fiul meu cel mare e dezastruoasă.
E mai bun decât sora lui.
Ea n-a mai vorbit cu mine de ani buni. Nu știu de ce.
Chiar și mama ta,
singura femeie pe care am iubit-o.
Acum dormim în camere separate.
De ce se întâmplă toate astea?
De ce, Lolla?
Doar pe tine te pot întreba asta?
Nu știu.
Nu știu de ce se întâmplă asta…
dar poate că tu și Ali…
Trebuie să te încrezi mai mult în el.
Nu.
Nu e vorba de încredere.
Aproape că am impresia că acum culeg ce am semănat.
Nu știu.
Ce ai semănat?
Tatăl meu.
Bunicul tău.
Aș fi vrut să știe că l-am iubit…
dar…
a murit
fără să știe.
Și iată-mă,
neștiind nici eu!
Cum rămâne cu Nadia și cu Yehia? Nu te-ai gândit la ce au pățit și ei?
Aceste…
Aceste lucruri se întâmplă,
dar…
Vreau să știi că eu…
i-am dat mulți bani.
Mi-am făcut treaba.
La urma urmei, trebuie să-mi protejez familia.
Ai auzit destule pentru azi.
Noapte bună!
Zâmbești, te rog, la cameră?
Ascultă, Sherif! Uite, amice!
E cald și nu am chef de tine sau de asta. Deci, te rog!
M-am săturat de tine și nu vreau să mai vorbim.
Ascultă! O să te scufund cu chestia asta!
- Lasă-mă, Sherif! - Nu merită atât.
Nu mint, Mona! Sunteți doar o familie mizerabilă.
- Nadia! - Nadia a murit, Yehia!
De ce ai plecat?
Liniștește-te, Yehia!
Mona!
Zâmbește!
O să ne filmezi toată călătoria?
Filmez un documentar. Va fi un succes internațional.
Bine, dle regizor!
Subtitrarea: Monica Tarău