-Jag såg korten. -Seriöst?
Vi är rökta.
-Varför? -Vi är rökta.
Jag vet vem mördaren är. Det är Sherif.
-Tyvärr är det sant. -Dumma regissör!
Och du är en idiot.
Ni är töntiga. Jag är uttråkad. Jag går en sväng.
Tack och lov.
-Ni skämde ut mig inför Sarah. -Vem bryr sig om Sarah?
Lägg av. Du var nervös.
Ärligt talat, Yehia, Sarah är inte min…
-Jag tar Layla till sängs. -Nej.
Följ med mig.
-Okej, det räcker. -Okej.
Jag kommer snart, okej?
Okej.
Kom.
Sarah.
Yehia, kan vi vara tysta en stund?
Vad står på?
Jag är ledsen, Ali.
Förlåt, men allt har gjort mig nervös.
Jag förstår inte varför om vi ändå ska gifta oss.
Jag trodde att du skulle bli glad.
Och när jag berättade för dig att jag berättat för mamma blev du tyst.
Jag är nervös, Ali.
Jag känner mig pressad, och jag vet inte hur jag ska fixa det.
Allt går för fort.
Vi hade väl ändå tänkt att gifta oss?
Istället för att gifta oss om två år
så gifter vi oss nu.
Jag vet att du är rädd och nervös.
Men jag är kär i dig.
Jag är galet kär i dig.
Nadia, du är den enda som förstår mig.
Och jag antar att…
Du är hela mitt liv nu.
Och jag älskar dig, Ali.
Kom in.
Åh, toppen. Det är du.
Vad är det?
Ali berättade att Sherif träffade Yehia.
Kan inget hända utan att han berättar för dig?
-När ska du sluta dalta med honom? -Nog om det. Förklara en sak för mig.
Varför har du inte tagit itu med Yehia än? Du sa att du skulle göra det.
Hur länge sen var det?
Inget har hänt förutom att faran har trängt sig närmare.
-Vad väntar du på? -Inget.
Dessutom måste jag inte rapportera för dig.
Det behöver du inte.
Men låt mig veta.
Sen när ber du om nåt?
I åratal har du stått ut med det här och aldrig ställt en enda fråga.
-Jag har alltid skyddat dig och barnen. -Just det.
Jag stannade hos dig i alla dessa år för att du kunde skydda oss.
Om du inte kan skydda oss nu har jag ingen anledning att stanna.
Är vi inte för gamla för såna här dumheter?
Nej.
Men det är uppenbarligen för gammal för att hantera saker.
Nej, gå hem för dagen. Jag kör.
Ja, herrn.
Varför gjorde du inte slut på honom där och då?
Jag betalar dig dubbelt.
I förskott. Och du har inte gjort nåt?
Kolla upp Sherif, som jag sa.
Herregud!
Vem är du, och hur kom du in?
-Vilken portvakt sover så här länge? -Är du min fru eller?
Menar du Nagat?
I Girga?
Vem är du, och vad vill du? Reta mig inte!
-Passa dig! -Schh!
Du känner honom, eller hur?
Nej, jag tror inte det.
Vad gör du? Hördu!
Vad vill du?
Herregud.
-Vad är det här? -Vet du hur många år det blir?
Inte bara de här.
I hela rummet.
Har du sett honom?
Nej.
Jag svär.
-Ring mig när du gör det. -Javisst.
-Jag vet, men inte publiken. -Okej.
Jag kommer att ha en examen i datavetenskap.
Jag kanske går på högskola utomlands och gör dig sällskap i Spanien.
Vem vet?
Nu byter vi roller. Ge mig den.
-Släpp. -Yehia, du har sönder den.
-Släpp! -Kom igen.
-Du är snygg nog att filmas, men inte jag. -Du är stilig, kom igen.
-Visa lite respekt för regissören. -Nu är jag regissören.
Herr Sherif, var ser du dig själv om fem år?
-Boende med mamma. -Må hon alltid vara med dig.
-Nej, din mamma. -Min mamma?
-Ja. -Jättekul!
Okej, sluta. Jag ska svara. Jag svär!
Om fem år
tar jag nog examen från filmskolan i Spanien.
Jag jobbar nog på mitt examensprojekt.
Filmfestivaler kommer att slåss om mina filmer.
Jag kommer att slitas mellan att göra filmer i Egypten
eller stanna i Spanien.
Jag bor nog där borta.
Och jag kommer till Egypten för att göra filmer och träffa dig.
Vet du en sak?
Jag ska bli Egyptens första Oscarsbelönade regissör.
Och vem vet?
Jag kanske hoppar mellan olika länder
och gör filmer överallt.
Vem vet vad morgondagen erbjuder?
Men varför är du säker på att banden är kvar där?
Det är jag inte.
Men jag kände Sherif väl.
Jag visste när han blev nervös,
när han ljög
eller dolde nåt.
Hur får vi reda på vad som hände för 15 år sen
baserat på våra minnen?
Nadia!
Hur starka minnena än är så såg vi det inte.
Nadia!
Och vi vet inte allt.
Nadia!
Det finns också minnen av andra
-Nadia! -som bevittnade samma händelser.
Nadia! Vad står på?
Jag ska berätta allt i Kairo.
Men hur vet vi om de ljuger?
Döljer de nåt? Eller vet de lika lite som vi?
Banden är det enda beviset utan lögner.
Där allt är som det var,
inte som vi minns det.
Men hur ska vi få tag på dem?
Om de fortfarande finns kvar
så vet jag kanske var de är.
Varför inte vänta på Sherif? Han kan ge dig kameran.
Han blir inte sen.
Va?
Tyvärr, jag kan inte. Jag ska resa.
Och han berättade exakt var den är.
Jag ska bara hämta den. Ursäkta mig.
YEHIA
SOMMAR 2007
YEHIA
Jag har banden.
-Vad gör du här? -Va?
Hur vågar du rota bland mina saker?
Varför ljög du om banden när de fortfarande är här?
Det är min ensak. Jag vill inte ha med Yehia att göra.
-Och om du har involverat dig… -Jag är som han!
Jag vill veta!
Det är upp till dig. Blanda inte in mig, och snoka inte i sånt som inte angår dig.
Sherif, det här angår mig.
Och det är inte vilka band som helst. Gömmer du nåt från oss?
Vad menar du nu?
Är han med dig?
-Pappa, varför bråkar du och Layla? -Nej, det gör vi inte.
Vänta, Amira.
Vad står på?
-Ta med henne. -Vad försiggår?
Gå nu bara!
Inte förrän du berättar vad som försiggår.
Hej Yehia.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Ska du inte bjuda in mig?
Visst.
Stig på.
Vad försiggår med Layla?
Och vem är det där, och vad vill han dig?
Amira, det är inte läge nu. Jag berättar sen.
Stanna här med flickan.
Eller lämna huset. Nej, förresten…
Bara stanna här.
Har du känt pappa länge?
Ja.
Hur länge?
Sen skolan.
Vi var i din ålder.
Oj!
Det var så länge sen. Varför har vi aldrig träffat dig?
Han var utomlands.
Och du, Layla? Hur träffades ni?
Via din pappa. Han presenterade mig för hela familjen.
Aya.
Gå till mamma, raring.
Vad döljer du? Varför ljög du, Sherif? För att skydda en familjemedlem?
-Eller dig själv? -Jag skyddar ingen.
Jag vill bara lämnas ifred.
Vad vill du?
Du sa att du inte hade banden.
Det jag vill veta nu är, varför ljög du?
Eftersom du vägrar prata…
…kan vi titta på dem tillsammans.
Vad gör du?
Det här var kvällen innan Nadia dog.
Jag minns den väl. Hon kom tillbaka rädd och gråtande.
Hon sa: "Jag berättar när vi är i Kairo."
Så blev det inte. Vi åkte aldrig tillbaka.
Jag har övervägt allt förutom att det var du som gjorde det!
-Jag? Du har fel. -Varför filmade du henne?
Var du besatt av min syster? Tystade du henne när hon fick veta det?
Va? Om jag dödade henne?
Var det för att hon kom på dig? Eller av svartsjuka?
Är du galen? Jag har aldrig skadat henne.
Vad betyder banden då?
Att jag var kär i henne.
Jag älskade henne. Det var därför jag filmade henne.
Jag var bara ett barn som ville vara med henne.
Och ni visste det.
Ni alla visste det så länge.
Tror du att jag skulle döda henne? Jag, Yehia?
I rätten sa jag till dig: "Gör inte det här mot dig själv."
Om jag hade dödat henne, skulle jag ha brytt mig?
-Du kände dig skyldig. -För vad?
Skulle nån som dödar nån de älskar känna sig skyldig?
Din vendetta är inte emot mig. Det är emot dem.
De som Nadia sa närmade sig henne från alla håll.
Du har banden nu.
Gå. Titta på dem så mycket du vill. Se vem som fick henne att känna så.
Nämen, är det du?
In!
Vad händer? Vem är det?
Har du en annan väg ut?
Följ mig.
Schh…
Kom.
Är det polisen?
Mona, varför bröt du kontakten med pappa när du du gav dig av?
Varför tar du upp allt det här nu igen?
Yehia har väckt upp alla minnen.
Det är som om jag vaknat ur ett koma.
För första gången sen mordet på Nadia har jag börjat fundera.
Vem är jag?
Vilka är vår släkt?
Vet du varför jag lämnade Egypten och allt bakom mig?
För jag undviker just den frågan. Och jag vill inte veta vilka vår släkt är.
Jag vill veta vem jag är, utan allt bagage som kommer med dem.
Vad menar du?
Det finns bara två alternativ:
Antingen konfronterar vi våra föräldrar eller så flyr vi.
Jag kunde inte konfrontera dem, så jag flydde.
Har det med Nadia att göra?
Jag vill inte bli inblandad i det som hände Nadia och Yehia.
Ali, om du är kvar där måste du fly eller konfrontera dem.
Sluta vela och gå runt i cirklar.
Så, herr Sherif, du känner inte den där mannen alls?
Nej.
Och du?
Nej.
Okej.
Herr Sherif, hör av dig om han dyker upp igen.
Ja, självklart.
Tack.
Vad pågår mellan dig och de där människorna?
Varför sa du inget om den där Yehia till polisen?
Och vem är Nadia som du älskade och filmade?
Okej.
När du är redo att svara finns jag hos mina föräldrar.
Kom, Aya.
Nu går vi.
Kom.
Nu går vi.
Absolut inte.
Jag springer ärenden åt de boende hela dagarna.
Jag skulle berätta om jag hade sett nåt sånt.
-Jag har inte sett nåt. -Okej, Atwah. Du har mitt nummer.
Ring om du ser nåt misstänkt.
Ja.
Nu går vi.
-Ja? -Vem är tjejen som var med honom?
Jag såg ingen tjej med honom. Då hade jag berättat det.
Han stod för sig själv.
Det är en sak du måste veta.
Polisen har fått nys om dig.
Försök ligga lågt.
Försvinn.
Men…
Pulvret?
Pulvret då?
Baka en kaka.
Jag var på fabriken idag.
Du hade sparkat 300 arbetare.
Jag var tvungen, särskilt efter branden.
Jag hade hellre sparkat halva personalen.
Men det är förbjudet.
Det är orättvist mot dem.
Var inte så blödig.
Om jag tänkte som du
skulle jag gå i konkurs.
Var det därför du stämde din far för inkompetens?
Din farfar var en snäll man.
Ömsint, precis som du.
Hans anställda lurade honom.
De stal mitt framför näsan på honom.
Han bortsåg från det. Vi gick nästan i konkurs.
Då lärde jag mig
att man måste vara modig för att fatta beslut.
Jag lärde mig också att aldrig ångra mina beslut.
Nadia!
Vi simmade i nästan 13 minuter innan kamerans batteri dog.
Det är märkligt att jag minns det som ett par minuter.
Vad menar du?
Var var båten?
Var är båten?
Varför var den inte där?
Minns du vem som var på båten?
Jag minns att alla dök tillsammans.
Ni kanske kom upp på en annan plats.
Inte på så kort tid. Vi simmade bara några minuter.
Om jag inte minns fel.
NADIA?
-Louly. -Ja?
-Vad gör du? -Ritar.
Ska du förstöra Nadias grejer med fjärilarna du ritar?
Det angår inte dig. Jag älskar Nadia, så jag ritar åt henne.
Och jag är okej med det.
Herregud!
Det är inte alls så jag minns det.
Jag menar…
Jag trodde att Mona och Nadia brukade ha matchande kläder,
men det var uppenbarligen jag, och…
Varför minns jag inte hur mycket jag älskade henne?
Vad spelar det för roll?
Det gör ingen skillnad. Det…
Jag försöker säga att du och jag är likadana.
Vi är båda osäkra
kring vad vi minns.
Strandhuset din familj äger…
Finns det kvar?
Du brukar inte vara uppe så här sent.
Jag kunde inte sova. Så jag tänkte vara för mig själv lite.
Är du okej?
Ja.
Jag är okej.
Tror du att jag är okej?
Jag vet inte.
Det är därför jag frågar.
Åh.
Nej, jag menar…
Tycker du att jag är en bra far?
Varför frågar du det?
För jag vet inte längre.
Jag vet inte längre.
Ibland…
I hela mitt liv
har jag velat ha en familj.
Barn och barnbarn som samlas runt mig.
Att hand om, att älska och att bli älskad av.
Men…
Det finns ingen…
Min relation till min äldste son är en röra.
Han är snällare än sin syster.
Hon har inte pratat med mig på åratal. Jag vet inte varför.
Till och med er mor,
den enda kvinna jag nånsin älskat…
Nu sover vi i separata rum.
Och varför händer allt det här?
Varför, Lolla?
Du är den enda jag kan fråga det.
Jag vet inte.
Jag vet inte varför det här händer.
Men du och Ali kanske…
Du måste lita mer på honom.
Nej, det handlar inte om tillit.
Det känns nästan som om jag skördar vad jag har sått.
Jag vet inte.
Vad sådde du?
Min far…
Din farfar.
Jag önskar att han visste att jag älskade honom.
Men…
Han dog
utan att veta om det.
Och här sitter jag och vet inte heller.
Nadia och Yehia, då?
Har du inte tänkt på vad som hände dem?
Det…
Sånt händer,
men…
Du ska veta att jag…
Jag gav honom mycket pengar.
Jag gjorde min del.
Jag måste trots allt skydda min familj.
Du har hört tillräckligt för idag. God natt.
Kan du le mot kameran?
Sherif. Hör på, kompis.
Det är varmt och jag är inte på humör för det här.
Jag är trött på dig. Jag vill aldrig prata med dig mer.
Jag är på väg att dränka dig och den där saken!
-Lägg av, Sherif! -Du överdriver.
Jag är ingen lögnare, Mona. Ni är bara en hemsk familj.
-Nadia! -Nadia är död, Yehia!
Varför åkte du?
Lugna dig, Yehia!
Mona.
Le.
Tänker du filma oss hela resan?
Jag filmar en dokumentär som ska bli en världssuccé.
Okej, herr regissör.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt