‫למה עלי לא פה?‬
‫זה עניין שלו ושלי.‬
‫עלי לא קובע, מתוקה.‬
‫אני קובע.‬
‫וכמו שאמרתי לך,‬ ‫ביום שני, בעזרת האל, ניסע לרופא.‬
‫כבר דיברתי איתו. הוא יסדר הכול.‬
‫אל תדאגי, נאדיה.‬
‫ניסע בבוקר, ובערב כבר נחזור.‬
‫כאילו ששום דבר לא קרה.‬
‫אני אבוא איתך כדי שתרגישי בטוחה.‬
‫וברגע שתתאוששי,‬
‫נדבר על העתיד שלך ושל עלי.‬
‫היא בוגדת בך, דרך אגב.‬
‫היא פה, תשאל אותה בעצמך.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫ואת תעשי מה שאני אומר.‬
‫ראיתי אותה עם…‬
‫אמרתי שזה לא עניינך.‬
‫אני מבקשת ממך להתגרש כבר שנה.‬
‫לא היינו ביחד כבר שנתיים.‬
‫למה ציפית?‬
‫אל תגיד לי שלא ידעת.‬
‫לא ניסיתי לדעת.‬
‫אתה משקר לעצמך.‬
‫אתה לא מסוגן לדמיין‬ ‫שאתה מאבד משהו שאתה רוצה‬
‫או שמישהי תגיד לך לא.‬
‫אין לך בעיה להחזיק אותי פה‬
‫בידיעה שאני לא סובלת את החיים האלה.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫כי אכפת לך רק מעצמך.‬
‫מה שאת רוצה זה מה שחייב לקרות.‬
‫מעכשיו יהיה אחרת.‬
‫רק מה שאני רוצה יקרה.‬
‫אחת,‬
‫את תנתקי את הקשר ביניכם מיד.‬
‫אחרת, אני ארצח את שניכם.‬
‫את יודעת טוב מאוד שאני מסוגל.‬
‫שתיים,‬
‫מעכשיו ועד שאחד מאיתנו ימות…‬
‫את לא תישני לידי.‬
‫- נאדיה‬ ‫קיץ 2007 -‬
‫- הדים מן העבר -‬
‫אני מצטער, אדוני, אבל הייתה תקרית במלון,‬
‫וצריך לפנות את כל החדרים.‬
‫- תגידי שלא ראית שום דבר. -‬
‫- אם תזכירי את יחיא,‬ ‫יאסין יסתבך ואיתו כל המשפחה שלך. -‬
‫- תמחקי את ההודעות האלה מיד. -‬
‫איך אפשר לעזור, אדוני?‬
‫מה בדיוק קורה פה?‬
‫מישהו דפק בדלת שלי‬ ‫ואמר שהייתה תקרית כלשהי.‬
‫באמת קרה משהו.‬ ‫המאבטחים מצאו אורח מת בקומה העליונה.‬
‫זאת הגרסה הרשמית.‬
‫מה קרה באמת?‬
‫נראה שזה היה מתוכנן ובגדול.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫המצלמות נותקו מעט לפני שזה קרה.‬
‫כל מי שהיה בקומה מתושאל.‬
‫אסור להיכנס, גברתי!‬ ‫-רק שנייה.‬
‫הנה היא.‬ ‫-מונא!‬
‫תגיד לו שיזהה את הבחורה שאיתו.‬
‫צריך לדעת מי היא.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-קרה לך משהו?‬
‫אל תדאגו.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר. אני כבר חוזר.‬
‫התקרית הייתה בקומה שלך, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לא ראיתי כלום.‬
‫בואי, גברת. הקצין מסמן לך.‬
‫שלחת הודעה לבת שלי?‬
‫אני אסביר אחר כך.‬
‫אחר כך?‬
‫אתה פועל על דעת עצמך?‬
‫פעלתי כדי שלא תידפקו, כולכם.‬
‫בסדר, אדוני, אני באה.‬
‫בבקשה.‬
‫זה היה קשור איכשהו ליחיא?‬
‫בואי, גברת.‬
‫זה לא לטלפון. התקשרתי מסיבה אחרת.‬
‫הוא היה מתחת לאף שלך‬ ‫כל הזמן, ולא ידענו כלום.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני אסביר כשניפגש.‬
‫זה הוא?‬
‫זה הוא או לא?‬
‫זה הוא.‬
‫תענה לו.‬
‫אני פוחד.‬
‫אתה לא רוצה לנקום על פתלה?‬
‫תענה לו.‬
‫תענה לו!‬
‫כן, מר חאלד.‬
‫בטח.‬
‫לא היה לי אומץ לפגוש שוב את אדון פתלה‬
‫או להסתכל לו בעיניים.‬
‫אבל עכשיו אני יכול‬ ‫לפגוש אותו עם מצפון נקי.‬
‫אי אפשר היה…‬
‫לעשות את זה…‬
‫אחרת.‬
‫- זה יותר קרוב ממה שנדמה לך -‬
‫איפה אתה?‬
‫בדרך אליך, יאסין.‬
‫אני קרוב.‬
‫קרוב מאוד.‬
‫איך נכנסת הנה?‬
‫אהה…‬ ‫-איך נכנסת הנה?‬
‫אני…‬ ‫-החלפת את המנעול?‬
‫כן. דאגתי לך.‬
‫פחדתי שנפצעת, כמו בפעם שעברה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני בסדר.‬
‫עכשיו, לכי.‬
‫מה קרה?‬
‫התקשרתי אליך כמה פעמים, ולא ענית.‬
‫מה קורה?‬
‫ספר לי.‬
‫מה את חושבת‬
‫שאעשה למי שרצח את נאדיה כשאמצא אותו?‬
‫את חושבת שאפנה למשטרה בלי ראיות?‬
‫זה יכול להיגמר רק בצורה אחת.‬
‫עדיף שתתפסי מרחק.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫כל מי שמתקרב אליי מת.‬
‫נאדיה.‬
‫אמא שלי.‬
‫פתלה.‬
‫מלדיני. הוא ילד. הוא לא היה קשור לזה.‬
‫כולם מתו, ועוד לא גיליתי מי רצח את נאדיה.‬
‫כולם.‬
‫פתלה, החבר שלך?‬
‫הלכת לדבר עם מונא?‬
‫איך מצאת אותה?‬
‫תסתכל עליי.‬
‫השתמשת בי, יחיא?‬
‫כדי להגיע אליה?‬
‫כדי להרוג אותה?‬
‫תענה לי.‬
‫תענה לי! למה הלכת אליה?‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫אני לא אעצור עכשיו.‬
‫לא לפני שאהרוג את מי שרצח את נאדיה.‬
‫למה קמת כל כך מוקדם?‬
‫חשבתי שתישני עד הצהריים.‬
‫לא הצלחתי להירדם.‬
‫בכל מקרה אני צריכה להיחקר במשטרה.‬
‫אני צריכה להודיע להם באיזו כתובת אהיה.‬
‫די לדבר עליי.‬
‫למה אתה ער?‬
‫למה חזרת לבית הזה?‬
‫נמאס לי מהבית של המשפחה,‬ ‫אז חזרתי לבית שלי ושל אשתי.‬
‫אבא…‬
‫זרק אותי מהבית ופיטר אותי.‬
‫מה קרה?‬
‫תסתכלי יותר טוב.‬
‫אני לא מכירה אותו.‬
‫בסדר.‬
‫האיש הזה לן במלון. הוא נרצח אתמול.‬
‫מצאנו בזירה‬
‫גם את הגופה של השוליה‬ ‫של האיש שנהרג בחדר שלך.‬
‫איך זה קשור אליי?‬ ‫-נכון.‬
‫יכול להיות שזה לא קשור ישירות אלייך.‬
‫אבל השיחה האחרונה שהתקבלה בטלפון שלו‬
‫הגיעה מאבא שלך, מר יאסין עז א-דין,‬
‫אז אני מאמין שיש קשר.‬
‫טוב, זאת שאלה שצריך לשאול את אבא שלי.‬
‫- מוחמד אבו אל-ע'יט‬ ‫סגן התובע הציבורי -‬
‫מונא!‬
‫מה אמרת להם?‬
‫שום דבר.‬
‫אבל אני יודעת שאתה הרגת את נאדיה.‬
‫יאסין עז א-דין!‬
‫כבר אמרתי לך שלא פגשתי אותו אף פעם.‬
‫חוץ מזה, זאת חקירה?‬
‫אני צריך להתקשר לעורך הדין שלי?‬
‫אתה לא חשוד בשום פשע.‬
‫לפחות בינתיים.‬
‫אבל אנחנו רוצים לדעת למה אתה‬
‫היית האדם האחרון שהתקשר לקורבן.‬
‫כדי לשכור אותו כמנהל אבטחה‬ ‫במפעלים ובחברות שלי.‬
‫לנוכח הניסיון הקודם שלו באבטחה.‬
‫ובגלל זה התקשרת אליו מאוחר בלילה?‬
‫כן.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אין לנו שאלות נוספות.‬
‫אתה יכול ללכת, אדוני.‬
‫אבל אסור לך‬ ‫לצאת מגבולות המדינה עד סיום החקירה.‬
‫אני רוצה שניפגש, יחיא.‬
‫אני אספר לך הכול.‬
‫את יודעת למה‬ ‫מונא לא דיברה איתי כל השנים האלה?‬
‫ידעת למה,‬
‫למרות שדיברנו על זה מאות פעמים?‬
‫כי היא חושבת שאני הרוצח?‬
‫מי עושה דבר כזה?‬
‫את חייבת לספר לה מיד.‬
‫מיד!‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אז אני אספר לה.‬
‫אני לא מוכן לשאת את העול הזה לבדי.‬
‫אני לא הרגתי את נאדיה.‬
‫זה היה יאסין.‬
‫נאדיה!‬
‫אבא שלי.‬
‫לא רציתי שנאדיה תצלול באותו יום. דאגתי לה.‬
‫נאדיה, מתוקה, מסוכן מדי שתצללי.‬
‫תגידי להם שאת לא מרגישה טוב.‬
‫אולי תפסיקו להגיד לי מה לעשות, כולכם?‬
‫ומה קורה פה, מונא?‬
‫אני אמורה להאמין שאת חברה שדואגת לי?‬
‫סליחה, נאדיה,‬ ‫אני לא מבינה. אנחנו לא חברות?‬
‫ומה זאת אומרת "כולכם"?‬
‫המשפחה שלכם. אמא שלך, אבא שלך, כולכם.‬
‫כולכם משקרים כדי להסתיר‬ ‫את הלכלוך שלכם, ומתנפלים עליי ביחד!‬
‫איזה לכלוך, נאדיה?‬
‫אמא שלך בוגדת באבא שלך.‬
‫ואבא שלך מעלים עין.‬
‫תשתקי, שקרנית!‬
‫אני לא משקרת, מונא. אתם משפחה מטונפת.‬
‫לרגע לא דמיינתי שהיא תדבר אליי ככה.‬
‫רציתי להגיד לה שזה שקר.‬
‫אבל פחדתי שמה שהיא אמרה היה נכון.‬
‫הרגשתי כאילו קיבלתי אגרוף.‬
‫שאלתי אותך כמה זמן תצללו.‬
‫כמה זמן תצללו?‬
‫כמו בפעם שעברה.‬
‫לא יכולתי לחכות עד שתחזרו.‬
‫חזרתי עם הסירה.‬
‫למה עזבת?‬
‫הייתי חייבת לשאול את אמא.‬ ‫הייתי חייבת לשמוע את זה ממנה.‬
‫הילדה הזאת שקרנית. היא תגרום לאסון.‬
‫היא רוצה שכולכם תהיו נגדי.‬
‫הייתה לי תחושה שהיא משקרת,‬
‫אבל לא אמרתי כלום.‬
‫ואז שמענו את המהומה.‬
‫שמענו את סירת החילוץ ומיהרנו לחוף.‬
‫ראיתי אותך מחזיק את הגופה של נאדיה.‬
‫הכול באשמתך!‬
‫כולכם צעקתם ורבתם,‬
‫ואני לא האמנתי שהיא שוכבת מתה מולי.‬
‫לא נרדמתי.‬
‫לא יכולתי לישון כל הלילה.‬
‫שמעתי רעש, והסתכלתי מהחלון.‬
‫ראיתי את אבא שלי קובר משהו בגינה.‬
‫כשהוא הלך, ירדתי למטה.‬
‫הוא קבר את האולר שלי.‬
‫הבנתי שהוא היה מעורב במוות של נאדיה.‬
‫שמרתי את האולר, אבל לא ידעתי מה לעשות.‬
‫כמו מישהי שמחזיקה ראיה מפלילה,‬ ‫ואין לה ברירה מלבד להסתיר אותה.‬
‫בטח דמיינת את זה.‬ ‫-לא, אני בטוחה שלא.‬
‫מצאתי את האולר.‬
‫שאני לא אשמע אותך אומרת את זה שוב!‬
‫אין לנו מספיק בעיות?‬
‫אחותך מאושפזת,‬
‫ואחיך הסתבך בפרשה‬ ‫שאנחנו לא מצליחים להסתדר איתה.‬
‫אם תגידי דבר כזה, תסבכי את כולנו.‬
‫הבנת או לא?‬
‫למה לא אמרת שום דבר?‬
‫אמרתי.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותך, במשרד התובע.‬
‫זה כל מה שיכולת לעשות, מונא?‬
‫היה משפט, הייתה חקירה פלילית.‬
‫ילד שאחותו רק מתה…‬
‫ושהחיים שלו התבזבזו.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה לא מספיק.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה לא מספיק!‬
‫למה אתה הקשבת להם?‬
‫למה?‬
‫למה נכנעת להם?‬
‫לא אמרתי לך לא להקשיב?‬
‫אף אחד לא אהב אותי חוץ ממך.‬
‫אף פעם לא אהבתי אף אחד חוץ ממך.‬
‫היית הראשון שלי בכל כך הרבה מובנים.‬
‫בכל יום אני שואלת את עצמי…‬
‫אם כל זה לא היה קורה…‬
‫איזה גורל אתה חושב שהיה לנו?‬
‫עדיין היינו ביחד?‬
‫אבל עשיתי טעות.‬
‫הייתי צריכה לספר את האמת.‬
‫שאבא שלי היה זה שרצח את החברה שלי.‬
‫אפילו אם הייתי מאבדת את המשפחה שלי,‬
‫הייתי צריכה לספר את האמת.‬
‫אבל לא ידעתי מה לעשות, אז ברחתי.‬
‫ברחתי מהכול, עד שאתה חזרת.‬
‫אבל אתה חזרת…‬
‫וגררת את ליילא איתך.‬
‫מה זה, יחיא?‬
‫זה חלק מהנקמה שלך נגדנו?‬
‫לא.‬
‫אז מה אתה רוצה מליילא?‬
‫כלום. לא עשיתי לה שום דבר.‬
‫אמרת לי עכשיו את כל מה שרציתי לדעת.‬
‫אף אחד לא צריך לשאת באשמה בשבילו.‬
‫הוא אחראי לכל מה שקרה…‬
‫ועדיין קורה.‬
‫איפה היית כל היום?‬
‫למה הטלפון שלך מנותק?‬
‫הייתי עם עלי אצל התובע,‬ ‫ואז הייתי צריכה ללכת לאנשהו.‬
‫אתמול יחיא היה איתך בחדר.‬
‫החבר שלו נהרג שם.‬
‫למה הסתרת את זה ממני?‬
‫אין לי חשק להסברים.‬
‫באמת?‬
‫אין לך חשק?‬
‫למה חזרת, מונא?‬
‫כי פחדת שיחיא יפגע בי, או שפחדת שאני איתו?‬
‫מה? השתגעת לגמרי?‬
‫עלי סיפר לי על העבר שלכם.‬
‫אל תשקרי.‬
‫את יודעת מול מה אנחנו עומדות?‬
‫יחיא בא אתמול למלון‬ ‫כי הוא חשב שאני הרגתי את נאדיה!‬
‫הוא מצא אותי בעזרתך!‬
‫הוא כמעט הרג אותי בגללך!‬
‫ואת עוד שואלת אותי שאלות?‬
‫בכל מקרה, זה לא משנה יותר.‬
‫עכשיו כולם יודעים.‬
‫אני עוזבת. תעשי מה שבא לך.‬
‫מה זאת אומרת שכולם יודעים?‬
‫סיפרת ליחיא?‬ ‫-סיפרתי ליחיא.‬
‫סיפרת לו על אבא?‬ ‫-הוא חייב לדעת!‬
‫איך יכולת?‬ ‫-יחיא כמעט הרג אותי אתמול!‬
‫בדיוק כמו שהוא כמעט הרג את עלי.‬
‫מה נראה לך?‬
‫מה הסיפור פה?‬
‫על מי את מגנה?‬
‫על אבא שלך?‬
‫את דואגת לאבא שלך?‬
‫את דואגת למי שלא דאג לנו לרגע?‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫איך היית מרגישה‬ ‫אם היית רואה אותי מתה אתמול?‬
‫אמא פה.‬
‫צריך לדבר על ההחלטה שקיבלנו.‬
‫יאסין הפך לסכנה עבור כולנו.‬
‫הוא פגע בכל אחד ואחת מאיתנו.‬
‫די, מספיק.‬
‫הגיע הזמן שהוא יתרחק מהכול.‬
‫אבל למה עכשיו?‬
‫כבר לפני 15 שנה‬ ‫אמרתי לך שהוא הרג את נאדיה.‬
‫רק עכשיו הבנת שהוא מסכן את כולנו?‬
‫לא יכולתי לעשות אז שום דבר.‬
‫לכן אמרתי לך להיות בשקט.‬
‫הכול התפרק מסביבנו.‬
‫אחיך, עלי, היה במעצר.‬
‫וליילא לא הייתה בסדר.‬
‫אם היית מדברת אז,‬
‫כל החיים שלנו היו מתמוטטים.‬
‫אבל למה לדבר עכשיו?‬
‫כי מספיק.‬
‫אם הנושא עלה שוב,‬
‫הפתרון היחיד הוא שיאסין יתרחק מכל העסק.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כן, אדוני. אין שום בעיה.‬
‫טוב,‬
‫אז למה ביקשו ממני לבוא שוב למשרד התובע?‬
‫מצאו שיחות בינך לבינו‬ ‫בתיעוד השיחות האחרונות שלו.‬
‫זה הנוהל הרגיל. אין שום בעיה.‬
‫העניין הוא‬
‫שאם יש ביניכם קשר מעבר למה שסיפרת לי,‬
‫אני צריך לדעת, כדי למנוע הפתעות מחר.‬
‫לא, אין.‬
‫בסדר, מר יאסין.‬
‫אני אבוא איתך מחר כדי לסיים את החקירה.‬
‫מה?‬
‫גררת אותו הנה כדי שיתווך בינינו?‬
‫אנחנו צריכים רק חמש דקות מזמנך.‬
‫חמש דקות?‬
‫הבן היקר שלך סיפר לך מה הוא עשה?‬
‫האדון הזה עזר ליחיא.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אמרתי לך כל מה שהיה לי להגיד לך.‬
‫קח את אמא שלך הביתה, בחורצ'יק.‬
‫תדבר אליי, יאסין.‬
‫אני לא פה כדי לתווך בשם עלי.‬
‫ולא בשביל לריב, כמובן.‬
‫אנחנו פה כשותפים,‬ ‫בעלי מניות וחברי הוועד המנהל.‬
‫למעשה,‬
‫ביומיים האחרונים‬ ‫דיברנו עם כל חברי הוועד המנהל‬
‫שכולם, כמובן, מחזיקי מניות,‬
‫וקודם כול אנחנו, ארבעתנו.‬
‫אני, אמא, מונא וליילא.‬
‫כולנו הסכמנו‬ ‫שעלי הוא האדם המתאים לנהל את החברה.‬
‫ליילא?‬
‫ליילא.‬
‫כולנו.‬
‫ואתה לבד.‬
‫יאסין, בוא נסיים את זה בצורה נעימה.‬
‫תעביר את ניהול החברה לידי עלי,‬
‫ותנוח קצת.‬
‫תפוס מרחק.‬
‫אתה יכול לנסוע לטיול.‬
‫זה יהיה הכי טוב לכולנו.‬
‫אתם רוצים שאוותר על החברה?‬
‫בשבילו?‬
‫עושה רושם שכולכם השתגעתם.‬
‫במיוחד את, סאוסן.‬ ‫תחשבי טוב על מה שאת אומרת.‬
‫כבר חשבתי.‬
‫זאת האפשרות היחידה.‬
‫תאמין לי.‬
‫בוא נעשה את זה בצורה נעימה.‬
‫בלי בלגן.‬
‫אחרת,‬
‫נצטרך ללכת למשטרה,‬
‫וליידע…‬
‫את חברי הוועד המנהל,‬
‫ולהראות גם להם.‬
‫עכשיו, תגיד לי.‬
‫מה תגיד להם,‬
‫כשהם יגלו שנפגשת עם האיש ההוא?‬
‫כשנעיד נגדך, ונגיד ששכרת אותו כרוצח שכיר?‬
‫ושהאיש שנהרג בחדר המלון של מונא‬
‫נרצח בהוראתך?‬
‫מה תגיד להם,‬
‫אבא?‬
‫אם תעשו את מה שאתם אומרים,‬
‫אתם תשלמו על זה ביוקר.‬
‫הוא יהיה מוכן בעוד רגע.‬
‫- יציאה -‬
‫יאסין.‬
‫כבר יש לך ספקות?‬
‫ידעתי שאת מספיק חכמה כדי לא לחשוף את עצמך.‬
‫מספיק, יאסין.‬
‫נדמה לך שמישהו יאמין לך‬ ‫אם תגיד שאני הרגתי את נאדיה?‬
‫אני אגיד שאיימת עליי כדי שאשתוק.‬
‫ושאתה מנסה לנקום בי‬ ‫בגלל מה שקרה כרגע במשרד.‬
‫למי אנשים יאמינו?‬
‫בוא לא נעשה את זה לילדים שלנו.‬
‫את מנסה להגיד לי‬ ‫שאת עושה את זה בשביל הילדים?‬
‫כן.‬
‫בוא נתרחק מהם, שנינו.‬
‫תקבל את מה שאמרתי לך, ותעזוב.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אם את רוצה מלחמה,‬
‫אז בסדר.‬
‫נראה מי ינצח.‬
‫היי, ליילא.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬