Co to děláš?
Jestli mě ještě budeš otravovat,
všem to řeknu!
Nadio!
Bylo to tu noc předtím, než Nadia zemřela.
Vrátila se vyděšená a plakala.
Nadio!
Co se děje?
- Co je? - Nic. Jsem v pohodě.
Všechno ti řeknu v Káhiře.
Už jsme se nevrátili.
Co se děje?
Řekla jsi mé dceři, že jsem špatná a nevěrná máma?
Zbláznila ses? Jak jsi to mohla udělat?
Ještě jsi nepřišla k rozumu?
- Nebojíš se… - Ne, nebojím!
To vy byste se měli bát.
Neřekla jsem to jen tvé dceři. Roznesu to po celém Egyptě.
Zbláznila ses?
Neslyšela jsi Yassina?
Slyšela.
Ale zamysleme se.
Kdo riskuje větší skandál?
Manželka podvádějící podnikatele,
jejíž manžel dělá, že to nevidí?
Nebo příběh té chudinky,
jejichž syn jí slíbil, že se s ní ožení, aby šla na potrat?
Víš, co s tím média udělají?
Tvé děti,
jak na tebe budou pohlížet?
A pan Yassin,
bude se ucházet o místo ve vládě?
Nebo se něco změní?
Podle mě by ses měla bát.
Celou dobu jsem věděla, že jsi problémová.
Ale nenapadlo by mě, že zajdeš tak daleko.
Teď už to víš.
Začala jsem pracovat v 16ti.
Od smrti svého táty.
Nejsi nejhorší, s kým jsem měla tu čest.
NADIA LÉTO 2007
CO VYPLUJE NA POVRCH
Táta zabil Nadiu.
To ti řekla Mona?
Nebo tvoje matka?
To je jedno.
Jasně. Je jedno, kdo to udělal.
Důležité je, že jsi tomu věřila.
Co to znamená?
Co kdybych ti řekl, že já to nebyl?
Věřila bys mi?
Nebo už jste…
rozhodli, že já jsem ten padouch v téhle rodině,
kterého se musíte zbavit?
S nikým jsem nic nerozhodla.
Chci znát pravdu.
Pravda je, že já jsem to nebyl.
Tak kdo?
A ten švýcarský nožík?
A co řekla Mona?
Když ne ty, tak kdo?
Někdy, zlato, jsme nuceni dělat věci,
které neschvalujeme.
Pro ty, které milujeme.
Abych je ochránil, bez ohledu na to, co udělali.
A za každou cenu.
Tomu nerozumím. Jak to myslíš?
Tvoje matka…
přišla se švýcarským nožíkem.
Nadia zemřela.
Řekla: „Postarej se o to.“
Takže to, co jsem udělal a co ti řekli…
ji mělo chránit.
A vás samozřejmě.
Zeptej se jí, zlato.
A podívej se jí do očí.
A řekni jí, co jsem ti řekl.
Laylo!
Ahoj, Laylo.
- Ahoj, mami. Kde jsi? - Doma.
Jedu tam. Musím s tebou mluvit.
Co se děje?
Povím, až tam budu.
Ano, zlato, jsme u mě. Co se děje?
Sejdeme se ve vile.
- Ve vile? - To rozhodně ne.
Proč? Nepůjdu.
Jak to myslíš? Musíte přijít! Musíme si promluvit!
Tohle… je za mou matku.
A tohle… je za mou sestru.
A tohle… je za těch patnáct let, cos mi vzal.
Nebudu se ptát, zda si to pamatuješ.
Vidím to na tobě.
Kdo ti o tom řekl?
Tvoje dcera.
Layla.
Vzala mě do vily.
Tam jsem to zjistil.
Co se týče Mony…
říkala, žes to tam zakopal.
Taky mi řekla, že jsi zabil Nadiu.
Proč jsi ji zabil?
Já to nebyl.
Jestli mě chceš zabít, tak do toho.
Ale pravdu se nikdy nedozvíš.
Protože to vím jen já.
Já to nebyl.
Tak kdo?
Kdo?
Táta říkal, že jsi Nadiu zabila ty.
Jak to?
Mami?
Řekl, že když se ti podívám do očí a zeptám se, zjistím to.
Kdyby ses mě na to zeptal před dvěma dny…
Neodpověděl bych.
Ale máš štěstí, že se tohle všechno děje dnes.
Všechno, co jsem dělal, mělo chránit tuhle rodinu.
Ale ukázalo se, že jsem se mýlil.
Yassin vyhrožoval, že to udělá.
Jestli se loď potopí, tak s námi všemi.
Ale proč to dělá teď?
Dneska?
Protože to je jeho poslední možnost.
Chce, abyste pochybovali o mně a o všem, na čem jsme se dohodli.
Ale řekněte mi,
kdo z nás je schopen vraždy? Já, nebo on?
Kdo si najal nájemného vraha, Ali?
To je jedno.
Mona… neviděla ho, jak zahrabal ten nůž?
Kdo ho zahrabal, já, nebo on?
Odpověz. Neviděla jsi ho na vlastní oči?
Nenech svého otce, aby nás proti sobě poštval.
Váš otec ji zabil.
Ale jak?
Jak to myslíš?
Všechno ukazuje na tebe.
Já tě viděla.
Já viděla, jak se s Nadiou hádáte na břehu.
Dej mi pokoj!
- Jsi laciná. - To neříkej!
A když jsi vzala Monin nožík.
Jak to, žes to nebyla ty? Řekni mi to! Jak?
Tati?
Co… Co jsi udělal?
Nevěřil jsem mu, když řekl, že jsi mu pomáhala.
- Já… tati, já… - Ona mu pomáhá?
Jak to myslíš?
Přišla jsem si pro odpovědi, ale nikdo z vás nic neřekl!
Já…
Dohodli jsme se, že nikomu z vás neublíží!
Nebyla to naše dohoda?
- Nebyla pravda, co… - Přišel jsem si pro pravdu.
Jste tu všichni.
Je po všem.
Není co skrývat.
Řekni jim to.
Řekni jim, cos řekl mně.
Řekni to!
Nadio!
Nadio. To nic, prober se!
Pane, říkám vám to jistě.
Můj syn by to nikdy neudělal.
Jen chci, aby se to nedostalo do novin.
To jistě chápete.
Moc děkuji.
Co to je?
Jak jsi to mohla udělat?
Prostě se to stalo.
Prostě se to stalo?
To je katastrofa!
Tvůj syn…
- Chápeš… - Ano!
Proto jsem za tebou přišla!
Kvůli čemu?
Vyřešit to.
Mám řešení, ale musíš mi pomoct.
Víš, že to zničí celou rodinu, že?
Prosím, Yassine.
Neopouštějme jeden druhého.
Kvůli našim dětem.
- Mám říct, že jsem zabil sestru? - Byla to nehoda.
- Byla to vražda! - Zabití. Podle zákona.
To, co jsme brali za zabití z nedbalosti
se ukázalo jako vražda. Možná ho popraví.
Takže obžaloba obviňuje obžalovaného,
Yehia Mohameda El-Sayed Mahrana,
za úmyslnou vraždu své sestry,
Nadii Mohamed El-Sayed Mahranové.
Yassine, prosím.
Nechme problémy stranou,
dokud to nevyřešíme.
Lháři! To se nestalo!
Poslední, co bych kdy udělala,
je zničit tuhle rodinu.
Chránila jsem vás.
Zavřením dvacetiletého kluka?
„Je to přestupek, ne zločin.
Maximálně tři roky. Obžaloba a soudce bude soucitný.“
Neříkal jsi to?
Ten den jsi zabila dva lidi.
Moji sestru…
a matku, která zemřela žalem za své děti.
Kdo to udělá?
Ne.
To by máma neudělala.
Jestli je tu někdo schopný vraždy, tak on!
On!
Dost!
Zabil jsi ji.
Nejen proto, že jsem tě viděla zakopat ten nůž!
Ale protože jsi sobecký!
Zabils ji!
Proč pláčeš?
Nech mě být, Laylo, prosím.
Pověz mi to. Co tě trápí?
Jsi můj oblíbený člověk,
po mámě Sawsan.
Víš, co je tvoje matka?
Je to laciná žena.
Víš, co to znamená?
Znamená to, že má poměr.
- To o mámě neříkej! - Nemiluješ ji?
Měla bys vědět, co je zač!
Laylo?
Jak jsi přišla k té ráně?
Ty perly,
dala jsem je učitelce.
Nechci aby měla mé věci.
Protože o tobě řekla špatné věci.
Proč to o tobě říká?
Mám ji ráda.
Ale ona nás ne.
Nadia nás všechny nenávidí.
Řekla to, protože nám chce ublížit.
Laylo, drž se od ní dál, chápeš?
Ale proč nás nemá ráda?
Protože je zlá.
A neměla by s námi být.
Drž se od ní dál.
Nevěř jí ani slovo.
Rozumíš?
Nadia nás všechny nenávidí.
Řekla to, protože nám chce ublížit.
A neměla by s námi být.
Zabila jsem ji.
Nadio!
Proč jsi odjela?
Nadio!
Proč jsi ji zabila?
Vyhrožovala mi.
Řekla, že nás nahlásí.
Mluvila o mně s mou dcerou.
S kým mluvila? Nic mi neřekla, dokud…
Tvoje máma podvádí tvého tátu.
A tvůj táta to přehlíží.
Proč ještě nejsi připravená? Jdeme se potápět.
Jděte sami.
Proč?
Já prostě nechci.
Celé ráno jsi naštvaná a ignoruješ mě.
Teď říkáš, že nepřijdeš.
Ali, jděte napřed. Není mi dobře.
V Káhiře toho musíme hodně probrat.
- Jak chceš. -…mezinárodní hit.
Já tomu říkám Léto 2007.
Připravme výstroj.
Dobře, pane řediteli!
Proč jsi včera řekla to o mámě?
Odpověz mi!
Dost, Laylo. Nemám chuť mluvit.
Jsi zlá.
A nenávidíš nás, jak říkala máma!
Ali!
Převleču se a pojedu s vámi.
To je moje povinnost matky.
- Jsi laciná žena. - To neříkej!
To znamená, že má poměr.
Neměla by s námi být.
Můžeš přestat brečet?
Nadia je mrtvá.
Já vím. Je mi to líto.
Co je to?
Co je to, Laylo?
Nechtěla jsem.
Nadio!
Chtěl jsem toho motýla odstranit, protože mě naštvala.
Mám Nadiu ráda a budu jí dál kreslit.
Nechtěla jsem, aby šla do nebe.
Laylo.
To, cos mi řekla,
musí zůstat mezi námi, chápeš?
Je to tajemství.
Nikomu to neříkej.
A ty a já… už o tom nikdy nebudeme mluvit.
Jasný?
Je to naše tajemství, zlato.
Víš, že to zničí celou rodinu, že?
Prosím, Yassine.
Neopouštějme jeden druhého.
Kvůli našim dětem.
Od toho dne přemýšlím o tom, že kdybych si na to vzpomněla,
rozuměla bych tomu!
Chceš si vzpomenout, že tě vzali nemocnice
kvůli traumatu, že jsi ji viděla, když se utopila?
Vím, že se od začátku léčby zlepšila.
Už zase mluví
a pravidelně jí,
a v noci už nekřičí.
Ale mám pocit, že si toho hodně nepamatuje.
Nejen ten incident, doktore.
Některé věci jí z paměti zmizely.
Proto jsem v tomto věku byla proti jakýmkoli lékům.
To se stává v mnoha případech,
s dětmi i dospělými.
Když zažijí trauma,
nebo nějaký velký incident,
je pro jejich mysl těžké to pochopit,
nebo se s tím vypořádat.
Zvlášť v Laylině věku.
To je posttraumatická stresová porucha.
PTSD.
Má různé příznaky, včetně toho, co se děje Layle.
Některé detaily incidentu
nebo vágní období jí může z paměti vymizet.
Celá ta doba je pro mě v mlze a nic nedává smysl.
Možná je to dar od Boha.
Prožívat trauma není dar, paní Sawsan.
Nechci, aby si to pamatovala, doktore.
- Nepamatuju si jeho ani jeho sestru. - Není co.
Byla to Aliho přítelkyně a utopila se.
Prosím, neptej se. Proboha.
Ale jestli jí to něco připomíná i po letech,
vyvolá jí to v mysli napjatý konflikt.
Část její mysli se to pokusí vyvolat,
zatímco další část se ji před tím pokusí ochránit.
Vzpomínám si, ale nejde mi to.
Cítím to, ale nedokážu to úplně pochopit.
Má zkreslené vzpomínky.
Takhle si to nepamatuju.
Myslela jsem, že Mona a Nadia nosily stejné oblečení,
ale to já se oblékala jako Nadia.
Nebo by její mysl mohla tu vzpomínku obnovit.
Takže může projektovat, co cítila…
Nadia zemřela.
-…nebo řekla… - Sklapni!
Takhle o mámě nemluv.
…nebo udělala, jako by to viděla u někoho jiného.
Protože její mysl nedokáže zpracovat,
že byla v takové situaci.
Překlad titulků: Rudolf Havlík