Hva gjør du?
Hvis du plager meg igjen, skal jeg avsløre deg!
Nadia!
Det var kvelden før Nadia døde. Hun kom tilbake redd og gråtende.
Nadia!
-Hva er i veien? -Ingenting. Det går bra.
Jeg forteller deg alt tilbake i Cairo.
Vi dro aldri tilbake.
Hva foregår?
Sa du til datteren min at jeg er en dårlig mor og utro? Hvordan kunne du gjøre det?
Har du ikke tatt til fornuft? Er du ikke redd…
Nei! Det er du som bør være redd.
Jeg nøyer meg ikke med henne. Jeg skal spre det over hele Egypt.
Er du gal? Hørte du ikke hva Yassin sa?
Jo.
Men la oss tenke på saken. Hvem risikerer den største skandalen?
Forretningsmannens utro kone og ektemannen som ignorerer utroskapen?
Eller jenta som måtte ta abort fordi sønnen lovte å gifte seg med henne?
Vet du hva media vil gjøre med dette? Hvordan barna dine vil se på deg?
Og vil herr Yasin miste sjansen til å bli minister?
Det er du som bør være redd.
Jeg visste at du ikke var uskyldig, men jeg trodde ikke du ville gå så langt.
Nå vet du det.
Jeg begynte å jobbe som 16-åring etter at faren min døde.
Jeg har møtt fælere folk enn deg.
NADIA SOMMEREN 2007
Pappa drepte Nadia.
Sa Mona det til deg? Eller moren din?
Det er uviktig.
Sant. Det spiller ingen rolle.
Bare at du trodde på det.
Hva betyr det?
Hva om jeg sa det ikke var meg? Ville du tro meg?
Eller har dere allerede fastslått at jeg er familiens store skurk?
-At dere må bli kvitt meg? -Jeg har ikke fastslått noe med noen.
Jeg vil vite sannheten.
Det var ikke meg.
Så hvem var det? Hva med lommekniven? Og det Mona sa?
Hvem kan det da ha vært?
Noen ganger blir vi tvunget til å gjøre ting vi ikke støtter.
For våre nærmeste. For å beskytte dem, uansett hva de har gjort.
Og uansett pris.
Jeg forstår ikke. Hva mener du?
Moren din kom til meg med lommekniven.
Nadia er død!
Hun sa: "Fiks det, Yassin."
Så det jeg gjorde, og det du ble fortalt, var å beskytte henne.
Og selvsagt dere.
Spør henne, vennen min.
Se henne i øynene og si det jeg nettopp sa.
Layla!
Hei, Layla.
-Hei, mor. Hvor er du? -Hjemme.
-Jeg kommer bort. Vi må ta en prat. -Hva er i veien?
Det finner du ut snart.
-Vi er hos meg. Hva er i veien? -Ok, møt meg i villaen med en gang.
-I villaen? -Aldri i livet.
-Hvorfor det? Jeg nekter. -Dere må komme! Vi må snakke sammen!
Dette er for moren min.
Og dette er for søsteren min.
Og dette er for de 15 årene du tok fra meg.
Jeg trenger ikke å spørre om du husker den. Ansiktet ditt sier alt.
-Hvem fortalte deg om den? -Datteren din. Layla.
Hun førte meg til villaen.
Jeg fant den der.
Og Mona…
…sa du begravde den der.
Hun sa også at du drepte Nadia.
Hvorfor gjorde du det?
Det var ikke meg.
Du kan drepe meg hvis du vil.
Men da får du aldri vite sannheten.
For bare jeg kjenner den.
Det var ikke meg.
Så hvem var det?
Hvem?
Pappa sa at du drepte Nadia.
-Hvorfor det? -Mamma?
Han ba meg se deg i øynene og spørre for å vite det sikkert.
Hadde du spurt meg om det for bare to dager siden…
…ville jeg ikke ha svart.
Men heldigvis for deg så spør du i dag.
Alt jeg gjorde, var for å beskytte familien.
Men jeg tok feil.
Yassin truet med å gjøre dette.
Hvis skipet synker, går vi alle ned med det.
Men hvorfor gjør han det nå? I dag?
Fordi det er hans siste utvei.
Han vil at dere skal betvile meg og avtalen vår.
Men si meg noe.
Hvem av oss er kapabel til å drepe? Jeg eller han?
Hvem var det som hyret en leiemorder, Ali?
Glem det.
Mona så vel at han begravde kniven?
Hvem begravde den, jeg eller han?
Svar meg. Så du ham ikke selv?
Ikke la faren deres vende oss mot hverandre igjen.
Det var faren deres som drepte henne.
Men hvordan?
Hva mener du?
Alt tyder på at du gjorde det. Jeg så deg.
Jeg så deg krangle med Nadia på stranden.
La meg være!
-Du er løsaktig. -Ikke si det!
Og da du tok Monas kniv.
Hvordan kan det ikke være deg? Si det!
Pappa?
Hva har du gjort?
Jeg trodde ham ikke da han sa du hjalp ham.
-Pappa… -Har hun hjulpet ham?
Hva mener du?
Jeg ba dere alle om svar, men dere nektet å si noe!
Jeg… Vi ble enig om at han ikke skulle skade noen av dere!
Det var vel avtalen?
-Var ikke sannheten… -Jeg er her for sannheten.
Dere er alle her. Det er over.
Det er ikke noe å skjule. Si det til dem.
Si det du sa til meg.
Si det!
Nadia!
Nadia. Våkn opp!
Jeg er som sagt sikker, sir. Sønnen min ville aldri ha gjort det.
Jeg ber deg bare om å ikke gå til media. Du forstår nok hvorfor.
Takk skal du ha.
Hva er dette?
Hvordan kunne du gjøre det?
Det bare skjedde.
Bare skjedde? Det er katastrofalt! Sønnen din…
-Forstår du… -Ja!
-Derfor kom jeg til deg! -For å gjøre hva da?
Finne ut av det. Jeg har en løsning, men du må hjelpe meg.
Du vet det vil ødelegge familien, hva?
Vær så snill, Yassin. La oss holde sammen nå.
For barnas skyld.
-Skal jeg si at jeg drepte henne? -Ved et uhell.
-Det var drap! -Uaktsomt ifølge loven.
Det vi trodde var uaktsomt drap, var overlagt. Gutten kan bli henrettet.
Så aktoratet sikter den tiltalte, Yehia Mohamed El-Sayed Mahran,
for overlagt drap på sin søster, Nadia Mohamed El-Sayed Mahran.
Vær så snill, Yassin.
La oss sette problemene våre til side frem til vi har løst dette.
Det er løgn!
Det siste jeg ville gjøre, er å ødelegge denne familien.
Jeg beskyttet dere.
Ved å kaste en 20-åring i fengsel?
"Det er bare en forseelse. Maks tre år. Aktoratet og dommeren vil vise sympati."
Sa du ikke det?
Dere drepte to den dagen.
Søsteren min og moren min, som døde av sorg over barna sine.
Hvem gjør sånt?
Nei. Mamma ville aldri ha gjort det.
Er noen i stand til å drepe, så er det ham! Ham!
Det holder! Du drepte henne.
Ikke bare fordi jeg så deg begrave kniven,
men fordi du er egoistisk! Du drepte henne!
Hvorfor gråter du?
La meg være i fred, er du snill.
Bare si det. Hva er i veien?
Du er favorittpersonen min etter mamma Sawsan.
Vet du hva moren din er? En løsaktig kvinne.
Vet du hva det betyr? At hun har en affære.
-Ikke si det! -Du er vel glad i henne?
Da bør du vite hvem hun er!
Layla?
Hvordan skadet du deg?
Perlehalsbåndet.
Jeg ga det til henne.
Hun får ikke ha noen av tingene mine. Hun sa fæle ting om deg.
Hvorfor sier hun det om deg?
Jeg er glad i henne.
Men hun er ikke glad i oss. Nadia hater oss alle.
Hun sa det fordi hun vil skade oss. Hold deg unna henne, ok?
Hvorfor er hun ikke glad i oss?
Fordi hun er ond. Hun bør ikke være her.
Hold deg unna henne.
Du må ikke tro på noe av det hun sier. Forstår du det?
Nadia hater oss alle. Hun sa det fordi hun vil såre oss.
Og hun bør ikke være hos oss.
Jeg drepte henne.
Nadia!
Hvorfor er du død?
Nadia!
Hva var grunnen?
Hun truet meg.
Hun skulle avsløre oss.
-Hun snakket om meg til datteren min. -Hvem snakket hun med? Meg sa hun ikke…
Moren din er utro mot faren din, og han bare ignorerer det.
-Hvorfor er du ikke klar? Vi skal dykke. -Gjør det uten meg.
-Hvorfor det? -Jeg vil ikke.
Du har vært gretten og ignorert meg.
-Nå sier du at du ikke blir med. -Dere kan dykke. Jeg føler meg uvel.
Vi har mye å snakke om i Cairo.
-Som du vil. -…en internasjonal hit.
-Jeg kaller den Sommeren 2007. -Vi gjør klart dykkerutstyret.
Ok, herr Regissør!
Hvorfor sa du det om mamma?
-Svar meg! -Det holder. Jeg vil ikke snakke.
Du er ond.
Og du hater oss, slik mamma sa!
Ali!
Jeg skifter og blir med dere.
Det er min plikt som mor.
-Du er løsaktig! -Ikke si det!
Det betyr at hun har en affære.
Hun bør ikke være her.
Kan du slutte å gråte?
-Nadia er død. -Jeg vet det. Det er leit.
Hva er dette? Hva er dette, Layla?
Jeg mente det ikke.
Nadia!
Jeg fjernet sommerfuglen fordi jeg var sint på henne!
Jeg skal fortsette å tegne for Nadia.
Jeg mente ikke å sende henne til himmelen.
Layla. Det du nettopp fortalte meg, må bli mellom oss. Forstår du det?
Det er en hemmelighet. Ikke si det til noen.
Og du og jeg skal aldri snakke om dette igjen. Ok?
Dette er vår hemmelighet, skatt.
Du vet dette vil ødelegge familien?
Vær så snill, Yassin. La oss ikke forlate hverandre nå.
For barnas skyld.
Jeg har tenkt at hvis jeg hadde klart å huske det, ville jeg kunne forstå det!
Husker du at du ble innlagt på sykehus på grunn av traumet fra å se liket?
Medisinene har hjulpet henne. Hun snakker igjen og spiser regelmessig.
Hun har også sluttet å skrike om natten, men det virker som hun har glemt mye.
Ikke bare hendelsen, doktor. Noen ting har blitt slettet fra minnet.
Derfor var jeg imot å medisinere henne.
Dette skjer i mange tilfeller med både barn og voksne.
Når de opplever traumer eller en stor hendelse,
sliter hjernen deres med å fatte det eller bare å håndtere det.
Særlig de på Laylas alder.
Da inntreffer posttraumatisk stresslidelse.
PTSD.
Den har ulike symptomer, inkludert det Layla opplever.
Visse detaljer fra hendelsen eller en vag periode kan bli slettet fra minnet.
All den tiden er uklar, og ingenting gir mening.
Kanskje det er en gave fra Gud.
Traumer er aldri en gave, fru Sawsan.
Jeg vil ikke at hun skal huske noe av det.
-Jeg husker ikke de to. -Det er ikke noe å huske.
Hun var Alis kjæreste og druknet.
Slutt å spørre, for min skyld.
Men hvis noe minner henne på hendelsen, selv flere år senere,
kan det utløse en konflikt i sinnet.
En del av sinnet vil huske hendelsen…
…mens en annen vil prøve å beskytte henne fra den.
Jeg både husker det og ikke. Jeg kan føle det, men ikke fatte det.
Minnene hennes er forvridd.
Jeg husker det ikke slik.
Jeg trodde det var Mona og Nadia som kledde seg likt, men det var jeg og Nadia.
Eller så kunne ikke sinnet gjenoppbygge minnet.
Så hun projiserte det hun følte…
Nadia er død!
-…eller sa… -Hold kjeft!
Ikke si det om mamma!
…over på en annen.
Det er fordi sinnet ikke klarer å forstå at hun var i den situasjonen.
Tekst: Rune Kinn Anjum