Що ти робиш?
Присягаюся, ще раз потурбуєте,
я вас викрию!
Надю!
Це був вечір перед смертю Наді.
Вона прийшла налякана й заплакана.
Надю!
Що сталося?
-Що таке? -Нічого. Усе гаразд.
Я тобі все розповім у Каїрі.
Ми не повернулися.
Що відбувається?
Ти сказали моїй доньці, що я погана мати і невірна?
З глузду з'їхала? Як ти могла так вчинити?
Ти ще не прийшла до тями?
-Не боїшся… -Не боюся!
Це вам треба боятися.
Я скажу не лише вашій дочці. Я рознесу це по всьому Єгипту.
Божевільна?
Ти не чула, що сказав Яссін?
Чула.
Та давайте подумаємо.
Хто викличе більший скандал?
Дружина бізнесмена, що його зраджує, чий чоловік закриває очі?
Чи бідна дівчина,
якій їхній син обіцяв одружитися, щоб вона зробила аборт?
Знаєте, що з цим зроблять ЗМІ?
А ваші діти,
що вони про вас скажуть?
А пан Яссін
ще претендуватиме на посаду в уряді?
Чи щось зміниться?
Думаю, це вам треба боятися.
Я завжди знала, що ти не така й невинна.
Але не думала, що ти зайдеш так далеко.
Що ж, тепер знаєте.
Я почала працювати в 16 років.
Після смерті батька.
Ви — не найгірше, з чим я мала справу.
НАДЯ ЛІТО 2007 РОКУ
ВІДГОМІН МИНУЛОГО
Надю вбив тато.
Це Мона тобі сказала?
Чи твоя мати?
Це неважливо.
Так. Неважливо, хто сказав.
Важливо, що ти в це повірила.
Тобто?
А якщо я скажу, що це не я?
Ти мені повіриш?
Чи ви вже
вирішили, що у цій родині я лиходій,
якого треба позбутися?
Я ні з ким нічого не вирішувала.
-Я хочу знати правду. -Правда в тому, що це не я.
Тоді хто?
А швейцарський ніж?
А слова Мони?
Якщо не ти, то хто?
Іноді, сонечко, ми змушені робити речі,
які ми не схвалюємо.
Для тих, кого любимо.
Щоб захистити їх, хай що вони зробили.
І за будь-яку ціну.
Я не розумію. Про що ти?
Твоя мати
прийшла до мене з тим ножем.
Надя померла!
Сказала: «Владнай це, Яссіне».
Тож те, що я зробив, і те, що тобі сказали,
було для її захисту.
І вашого, звісно.
Спитай її сама, сонечко.
І подивись їй в очі.
І скажи те, що я щойно сказав тобі.
Лейла!
Привіт, Лейло.
-Привіт, мамо. Ти де? -Вдома.
Я їду до тебе. Треба поговорити.
Щось сталося?
Скажу, коли приїду.
Так, ми у мене вдома. Що сталося?
Гаразд, зустрінемося на віллі.
-На віллі? -Нізащо.
Навіщо? Я не поїду.
Як це? Ви мусите приїхати! Нам треба поговорити!
Це… за мою матір.
А це… за мою сестру.
А це — за 15 років, які ти в мене забрав.
Не питатиму, чи ти це пам'ятаєш.
На морді все написано.
Хто тобі про це сказав?
Твоя донька.
Лейла.
Вона возила мене на віллу.
Там я це і знайшов.
А Мона…
сказала, що ти його там закопав.
Вона теж сказала, що ти вбив Надю.
Навіщо ти її вбив?
Я цього не робив.
Якщо хочеш мене вбити, давай.
Але ти ніколи не дізнаєшся правди.
Бо лише я її знаю.
Це був не я.
Тоді хто?
Хто?
Тато каже, це ти вбила Надю, а не він.
Це правда?
Мамо?
І що якщо подивлюся тобі в очі й спитаю, то зрозумію, що це ти.
Якби ти спитав мене про це ще два дні тому…
я б не відповів.
Але, на щастя для тебе, ти спитав сьогодні.
Усе, що я зробив, було для захисту цієї родини.
Але виявилося, що я помилявся.
Яссін погрожував це зробити.
Якщо цей корабель потоне, то разом із нами .
Та навіщо робити це зараз?
Сьогодні?
Тому що це його остання надія.
Він хоче, щоб ви сумнівалися в мені і в усьому, про що ми домовилися.
Але скажіть,
хто з нас здатен на вбивство? Я чи він?
Хто найняв кілера, Алі?
Не зважайте.
Хіба Мона не бачила, як він тоді закопував ніж?
Хто його закопував — я чи він?
Відповідай. Ти що, сама його не бачила?
Не дайте батькові знову налаштувати нас один проти одного.
Це ваш батько вбив її.
Але тепер?
Що тепер?
Усе вказує на тебе.
Я тебе бачила.
Як ти сперечалася з Надею на березі.
Облиште мене!
-Ви жінка легкої поведінки. -Замовкни!
І як ти взяла ніж Мони.
Як це могла бути не ти? Скажи мені! Як?
Тату?
Що… Що ти наробив?
Я не повірив, коли він сказав, що ти йому допомагала.
-Я… Тату, я… -Вона йому допомагала?
Що ти таке кажеш?
Я прийшла до вас за відповідями, але ніхто нічого не казав!
Я…
Ми домовилися, що він вас не скривдить!
Хіба ні?
-Хіба не правда, що… -Я прийшов заради правди.
Ви всі тут.
Усе скінчено.
Нема чого приховувати.
Скажи їм.
Те, що сказав мені.
Кажи!
Надя!
Надю. Усе гаразд, отямся!
Пане, кажу вам, я впевнений.
Мій син цього не зробив би.
Я лише прошу, щоб це не потрапило в газети.
Ви ж розумієте.
Дуже вам дякую.
Що це?
Як ти могла це зробити?
Просто так сталося?
Так сталося?
Це катастрофа!
Твій син…
-Ти розумієш… -Так!
Тому я прийшла до тебе!
Щоби що?
Щоби розібратися з цим.
Я маю рішення, але ти мусиш допомогти.
Ти ж розумієш, що це зруйнує всю сім'ю?
Прошу, Яссіне.
Не будемо кидати одне одного зараз.
Заради наших дітей.
-Сказати, що я вбив сестру? -Нещасний випадок, не вбивство.
-Це вбивство! -Ненавмисне. За законом.
Ненавмисне вбивство через необережність
виявилося вбивством. Хлопця можуть стратити.
Висунуто звинувачення обвинуваченому,
Єхії Мохамеду Ель-Саєд Махрану,
у навмисному вбивстві своєї сестри
Наді Мохамед Ель-Саєд Махран.
Яссіне, будь ласка.
Забудемо про наші суперечки,
поки не вирішимо цю проблему.
Брехня! Цього не було!
Останнє, що я б зробила,
це зруйнувала цю сім'ю.
Я захищала вас.
Кинувши 21-річного хлопця за ґрати?
«Це правопорушення, не злочин.
Три роки максимум. Слідство й суддя співчуватимуть тобі.
Хіба не ти це казав?
Того дня ви вбили двох.
Мою сестру
і моя мати, яка померла від горя.
Хто так робить?
Ні.
Мама цього б не зробила.
Якщо хтось із них здатен на вбивство, то це він! Він!
Досить!
Ти її вбив.
Не лише тому, що я бачила, як ти тоді закопував ніж!
Але тому, що ти егоїст!
Ти її вбив!
Чому ти плачеш?
Залиш мене в спокої, Лейло.
Просто скажи мені. Що тебе турбує?
Я люблю тебе сильніше за всіх
після мами Савсан.
Знаєш, хто твоя мама? Жінка легкої поведінки.
Знаєш, що це значить?
Що вона зраджує твого батька.
-Не кажи цього про маму! -Ти її любиш?
Тоді маєш знати, хто вона!
Лейло?
Як ти поранилася?
Ті перли,
я віддала їх їй.
Я не хочу, щоб у неї були мої речі.
Бо вона говорила про тебе погані речі.
Чому вона говорила таке про тебе?
Я люблю її.
Але вона не любить нас.
Надя ненавидить нас усіх.
Вона сказала це, бо хотіла образити нас.
Лейло, тримайся від неї подалі, зрозуміло?
Чому вона нас не любить?
Бо вона зла.
І вона не повинна бути з нами.
Тримайся від неї подалі.
І ніколи не вір жодному її слову.
Зрозуміла?
Надя ненавидить нас усіх.
Вона сказала це, бо хотіла образити нас.
І вона не повинна бути з нами.
Я її вбила.
Надя!
Чому ти пішла?
Надя!
Чому ти її вбила?
Вона мені погрожувала.
Казала, що викриє мене.
Говорила з моєю донькою про мене.
З ким? Вона мені нічого не казала, поки…
Твоя мама зраджує твого батька.
А він закриває на це очі.
Чому ти ще не готова? Зараз пірнаємо.
Ви їдьте.
Чому?
Просто не хочу.
Ти весь ранок похмура, ігноруєш мене.
Тепер кажеш, що не поїдеш.
Ви їдьте. Я погано себе почуваю.
Нам є що обговорити в Каїрі.
-Як хочеш. -…міжнародний хіт.
Назву це «Літо 2007-го».
Готуйте спорядження.
Гаразд, пане режисере.
Чому ти вчора казала так про маму?
Відповідай!
Годі. Я не хочу розмовляти.
Ти зла.
І ненавидиш нас, як мама й казала.
Алі!
Я переодягнусь і поїду з вами.
Це мій обов'язок як матері.
-Ви жінка легкої поведінки. -Не кажи цього!
Ви зраджуєте чоловіка.
Вона не має бути з нами.
Припини плакати.
Надя померла.
Я знаю. Мені шкода.
Що це?
Що це, Лейло?
Я не хотіла.
Надя!
Я хотіла стерти метелика, бо злилася на неї.
Я люблю Надю і малюватиму для неї.
Я не хотіла, щоб вона пішла на Небеса.
Лейло.
Те, що ти мені щойно сказала,
має залишитися між нами, зрозуміла?
Це таємниця.
Ніколи нікому не кажи.
І ми з тобою. більше ніколи не будемо про це говорити.
Гаразд?
Це наша таємниця, доню.
Ти ж розумієш, що це зруйнує всю сім'ю?
Прошу, Яссіне.
Не будемо кидати одне одного зараз.
Заради наших дітей.
З того дня я думаю про те, що якби я лише могла згадати все,
я б зрозуміла!
Згадати, що ти потрапила до лікарні через те,
що побачила її після того, як вона потонула?
Знаю, їй стало краще, коли вона почала приймати ліки.
Вона знову говорить
і регулярно їсть,
і вона більше не кричить уві сні.
Але я відчуваю, що вона багато чого не пам'ятає.
Не тільки сам випадок, лікарю.
Дещо було стерте з її пам'яті.
Тому я була проти того, щоб давати їй будь-які ліки в такому віці.
Таке часто буває,
як із дітьми, так і з дорослими.
Коли вони переживають травму
або якийсь серйозний інцидент,
їхньому розуму важко це осягнути
чи навіть впоратися з цим.
Особливо у віці Лейли.
Саме тоді виникає посттравматичний стресовий розлад.
ПТСР.
Він має різні симптоми, в тому числі і ті, що має Лейла.
Деякі деталі інциденту
або неясний період може бути стертий з її пам'яті.
Увесь цей час — розмита пляма, і ніщо не має сенсу.
Може, це подарунок Господа.
Травма ніколи не буває подарунком, пані Савсан.
Я не хочу, щоб вона щось з цього пам'ятала.
-Не пам'ятаю ні його, ні його сестру. -Нема що пам'ятати.
Вона була дівчиною Алі і потонула.
Прошу, не розпитуй. Заради мене.
Але якщо щось нагадає їй про інцидент, навіть через роки,
це викличе конфлікт у її свідомості.
Частина її намагатиметься пригадати інцидент,
а інша частина намагатиметься захистити її від цього.
Я пам'ятаю, але водночас ні.
Я відчуваю, але не можу це вхопити.
Отже, її спогади спотворені.
Я пам'ятаю все інакше.
Я думала, що Мона і Надя носили однакові речі,
але це я вдягалася, як Надя.
Або ж її мозок може відновити цей спогад.
Вона проєктуватиме те, що відчувала…
Надя померла!
-…чи казала… -Замовкни!
Не кажи цього про маму!
…або робила так, ніби бачила це в когось іншого.
Це тому, що її мозок не може прийняти,
що вона була в такій ситуації.
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська