Figyelem, minden egység...
Jelentsék a parancsnoknak, amit végeztek az átkutatással!
Átvizsgáljuk a nappalit.
Átvizsgáljuk az emeletet.
A nyugati szoba tanteremnek tűnik.
Padokkal, táblával...
Nincs emberi jelenlét.
Felügyelő,
találtunk még valamit.
Csak a helyszínelők jöjjenek be!
- Meglesz. - Felügyelő?
A konyha és a mosdó tele van maradványokkal. Gyere!
Az mi?
Pácolt halnak tűnik.
Szardella.
A palomequei gyógyszertárból ellopott vételi nyilvántartások.
- Egy fiókban voltak. - Basszus!
Aki kívülről segít nekik, itt járt.
Kevesebb mint 30 órája.
Figyeljetek meg minden összekötő utat!
Figyelem! Minden utat lezárni tíz km-es körzetben!
A gyanúsított közel lehet. Ismétlem, közel lehet.
Vettem, értesítjük a forgalmi irodát.
A felügyelő adrenalin- és kortizolszintje nőtt.
A szívverése és a vérnyomása fokozódott, akár egy gazellára vadászó oroszlánnak.
Izgatott volt, és nagyon közel érezte a zsákmányát.
A RENDŐRSÉG EGY BANKRABLÁST NYOMOZ
Nyolc különböző ujjlenyomatunk van. Az egyikről tudjuk, kié.
Silene Oliveiráé, aki álnéven "Tokió".
Raquel tele volt kérdésekkel...
Valóban a megoldáshoz vezető úton járt...
vagy újra zsákutcába érkezik?
Ennek semmi értelme.
És jó úton járt.
A Professzor alaposan megtervezve Toledóba vezette a rendőrséget
egy Oscar-díjra érdemes bűnügyi helyszínt hagyva maga után,
tele olyanok DNS-ével, akiknek közük sem volt a rabláshoz.
De nem számolt azzal, hogy vissza kell térnie,
hogy hátrahagyja a már azonosítottak ujjlenyomatait.
Berlinét, Rióét... és az enyémet.
Szardellával és a gyógyszertári papírokkal összezavarta őket.
Zsákutcába akarta terelni Murillót, hogy elveszítsen legalább három napot.
Számunkra három nagyon produktív nap jött,
mert óránként nyolcmilliót nyomtattunk.
Főleg a túszok segítségével.
Gyerünk, számoljátok meg fél órán belül!
Mi a bajod? Ébresztő! Nézd meg, mindenki más mosolyog!
Munkára fel! A munka méltóságot ad, a fenébe is!
Bűntársakká váltak remélve, hogy egy nap kapnak egymillió eurót postán.
Te velem jössz!
Valami nem stimmelt.
A falak közt nem volt semmi, amit ne tudtak volna.
Ami a Professzor szerint három napjukba telt volna,
az a felügyelőnek 50 percébe telt.
Suárez, hívd fel Albertót! Jöjjön, amint tud!
Albertót, a volt férjedet?
Ő a legjobb helyszínelő. Hívd fel!
Figyelem, központ! 315-ös műveleti egység, Toledo körzet.
Murillo felügyelő a helyszínelő Vicuña felügyelőt hívatja.
Raquel, Julia vagyok, Paula tanára.
Csak azért keresem, hogy értesítsem, Paula édesapja
elvitte Paulát ebédelni. Azt mondta, családi programjuk van.
Szeretnék találkozni önnel,
nem Paula miatt, vele minden rendben.
De az édesapja órák után meghívna kávézni,
és nem egészen tudom, ezt hogy kezeljem.
- Nem mehet be! - Ismerem a felügyelőt.
Raquel.
- Salva. - Sajnálom, csak el akartam búcsúzni.
- Sajnálom a zűrzavart. - Dehogy! Dolgozol, ne aggódj!
Semmi baj.
Visszamegyek az úton a faluig, aztán busszal Madridba.
Várj! Suárez!
Megy valaki most Madridba?
Fél óra múlva megy az első adag bizonyíték.
Nem akarok zavarni. Felszállok egy buszra.
Ha egyenesen megy és jobbra fordul, a főútra ér.
- Láttam buszmegállót. - Igen...
Salva, nem gond. Egy kolléga elvisz.
Jó.
A RABLÁS 80. ÓRÁJA
Itt az idő.
Egy perc múlva 18,00.
A körülményeket figyelembe véve...
tudod, hova dughatod a hülye brit pontosságod.
Harmadik hívás válasz nélkül.
Tizennyolc órája nincs hír a Professzorról.
Tudjuk, hogy ez mit jelent.
ELLENŐRZŐ HÍVÁSOK
Hatóránként ellenőrző hívásokat indítunk.
- És ha nem hívsz? - Vagy ha nem veszed fel a telefont?
Ha bármi közbejön,
megvárjátok a következő hívást,
huszonnégy óra alatt négyszer hívjuk egymást.
És ha 24 órája nem hallunk felőled?
Akkor szinte biztos,
hogy letartóztattak és kihallgattak.
A rendőrségről sem tudunk semmit.
Biztosan történik valami odakint. Mit csináljunk?
Hát...
még egy hívás maradt a kör befejezéséig.
- Éjfélkor. - Milyen kör?
- A kurva egérfogó köre? - Denver, nyugi!
A Professzor biztosan elvarrja a szálakat.
Nincs miért aggódni... még.
Egyelőre nyugodtan őrizzük a túszokat, és nyomtatjuk a pénzt.
- Pihenek egy kicsit. - Viccelsz?
Szarban vagyunk, te meg elmész dugni?
Tokió, kérlek!
- Mi van? - Nem kell közönségesnek lenned.
Először is, nem áll jól neked, és másodszor...
ha választanom kéne...
közületek partnert, hedonista értelemben szólva,
téged választanálak.
Mi történt a carpe diemmel?
Az, hogy a terv kurvára a darabjaira hullott.
És téged talán ez nem érdekel, mert halálos beteg vagy,
de engem igen.
- Én megyek. - Te rohadék!
- Még egy. - Tényleg egy túszt dugsz?
Melyiket? Azt a szegény lányt, aki mintha a titkárnőd lenne?
Nem "szegény lány". A neve Ariadna, Nairobi.
És igen, jól kijövünk.
Amikor megérkeztünk, Ariadna úgy remegett...
mintha... beismerem, hogy a... törékenysége, gyengédsége
- felébresztett bennem valamit. - Micsoda baromság!
Nincs annál aljasabb, mint egy túszt dugni.
De nincs semmi rossz abban, ha valaki egy tússzal van.
Most mi van?
Megvádolhattok, hogy jól vagy rosszul dugok, de nem utasítok senkit dugásra.
Denver.
Ne!
Mi van? Hát de. Nekem is viszonyom van.
Mónica Gaztambidével.
- Miről beszélsz? - Megmentettem az életét.
Ő megölelt és megcsókolt. Én nem kényszerítettem. Szerelem volt.
Milyen szerelem, te hülye gyerek? Mi?
- Nem hallottál a Stockholm-szindrómáról? - Nem. Sajnálom, de nem.
De ha bármilyen betegséggel küzd, majd együtt legyőzzük.
Nem! Nem győzitek le, mert ez miattad van!
A Stockholm-szindróma során a túsz érezni kezd valamit az emberrabló iránt.
Ez a lány halálra van rémülve!
De te hülye tudatlan vagy, és azt hiszed, ez a szerelem.
- Mi a fasz bajotok van? - Elég!
Egyikünk sem Nobel-díjas.
De abba kell hagynunk egymás cseszegetését.
- Válságos helyzetben vagyunk. - Nem,
akkor leszünk abban, ha a Professzor nem hív hat órán belül.
Akkor elővesszük a Csernobil-tervet.
A Professzor erről nem mondott semmit. Mi az a Csernobil-terv?
Ha minden jól megy, sosem derül ki.
Úgyhogy, kérlek titeket, legyetek türelemmel!
Jó?
Ha most megbocsátotok, kiszellőztetem a fejem.
Salva,
szerinted dobnom kéne az ügyet?
Mondjam, hogy nem vagyok jól, menjek szabira?
Adjam fel?
Ez nagyon személyes kérdés.
Ezért kérdezlek téged.
Már lefeküdtünk, találkoztál anyámmal.
Úgy értem, ez olyan kérdés...
amire csak te válaszolhatsz. Te tudod, mit érzel.
Hát... úgy érzem, hogy ez nagy falat nekem.
- Talán ha mást bíztak volna meg... - Ne csináld!
Ha téged bíztak meg egy ilyen üggyel...
az azért van, mert nincs, aki jobban csinálná.
Nem tudom. A sátorban...
amikor ezzel a Professzorral beszéltem... hasznosnak éreztem magam.
Még akkor is, ha olyanokat kérdezett,
hogy... "Mi van magán?"
- "Mi van magán"? - Igen.
De nem tudom, itt...
a szabad ég alatt úgy érzem...
hogy erősebb nálam, nem tudom legyőzni.
Nem tudom. Nézd! Mindenki dolgozik.
Harminc helyszínelő.
Nem tudom, merre induljak.
Elvesztem.
Sajnálom, Salva. Már biztosan menned kéne.
Nem.
Egyáltalán nem.
Murillo felügyelő,
Vicuña felügyelő épp belép a körzetbe.
Elkísérsz?
Persze.
Szia, Raquel!
Kösz a hívást. Nagyon profi gesztus tőled.
Hogy van Ángel?
Még kómában. Semmi újdonság.
Ő Salva, egy barátom.
Vagyis inkább a jelenlegi párom.
Salva,
ő Alberto Vicuña felügyelő.
Salvador...
Martín. Salvador Martín.
- Örvendek. - Én is.
Örülök, hogy Raquellel vagy.
Nem zavarlak. Észre sem fogsz venni, de ismertesd a hátteret!
Mi ez?
Négyszázhatvanezer euró.
Egy kis pénz, ha elkapnának. Kezdőtőke a börtön utánra kettőnknek.
Itt fogom elrejteni. A csempénk mögött.
Fúrok egy lyukat, aztán betömöm.
Pár év múlva visszajövünk, és lakást veszünk La Mangában.
Már ha akkor még euró lesz.
Baszki, tényleg!
Figyelj!
Ne! Nem jössz megint a szakítással, ugye?
Várj, amíg lecsuknak, és majd írsz egy levelet vagy valami.
Figyelj!
A dolgok nagyon el fognak durvulni.
Nem nézem szó nélkül.
- Inkább fegyvert fogok. - Tudom.
De te nem.
Szívességet kell kérnem.
Amikor kezdődik a buli...
add fel magad!
Egy fehér zászlóval feladod magad.
Ez enyhítő körülmény lesz, ha bonyolódik a helyzet.
Amikor a helyzet bonyolódni kezd...
veled leszek.
Amikor kezdődik a buli...
veled leszek.
Bármi áron.
És tudod, mit?
Csak a Real Madridért lengetek fehér zászlót.
Jó.
Akkor mi lesz? Dugunk?
Jó. Most nem alkalmas.
Akkor buli?
Buli.
Na, gyerünk!
Te tudtál erről a szindrómáról?
A Stockholm-szindrómáról? Igen, hallottam róla.
Sosem kényszerítettem, eskü.
Vittem neki kaját, majd átkarolta a nyakamat.
Megpróbált megcsókolni, nem engedett el.
Eskü, hogy valódi csók volt, még táncoltam is előtte, meg minden.
Nézz rá!
Mikor volt ilyen barátnőd?
Hát ott volt Vane.
- Vane? - Vane szép volt.
Nem volt sem szép, sem okos, sem kedves.
A te világodban élt, voltak közös dolgaitok...
Milyen világ az enyém?
Egy szar világ, mi?
Nézd meg jól!
Nézz rá!
Először is, köztisztviselő.
Ez azt jelenti, hogy sokat tanult.
Másodszor, az utolsó barátja a Királyi Pénzverde főigazgatója volt,
és harmadszor, hihetetlenül szép... és kifinomult.
Nem egy súlycsoport vagytok, fiam.
Ő a Bajnokok Ligájában játszik, mi meg inkább...
- a nemzeti ligában. - Rendben, elég lesz.
Értem!
Pancser vagyok.
És úgy is kell gondolkodnom.
És eszerint kell álmodoznom. Értem.
- Ne mozduljatok! - Azt mondta, ne mozduljatok, baszki!
Kezeket a tarkóra!
Hé!
Mi folyik itt?
Ez nagyon furcsa, és senki sem hív.
Ha teleeresztenek golyókkal, és megyünk a levesbe,
legalább a tévéből értesüljünk. Nem?
Semmi baj.
Mónica Gaztambide, te jössz.
Az első vizsgálat során nyolcféle ujjlenyomatot találtunk.
Találtunk DNS-t cigicsikken, rágón, fogvájón, még joghurton is.
Több mint 100 bizonyítékot foglaltunk le, és még maradt.
Úgy tűnik, felírták a tervet a táblára.
Próbáljuk rekonstruálni.
Itt hagyták nekünk a tervet?
Igen. Hát...
ez a kérdés.
Ez valóban bűnügyi helyszín,
vagy gyenge erőlködés a bizonyítékok megsemmisítésére?
Bejutottak a Királyi Pénzverdébe.
Nem szűkölködnek sem erőfeszítésben, sem észben.
Mindez nem ér semmit. Ángel sokkal előrébb van az ujjlenyomatokkal.
- Ujjlenyomatokkal? - Nem mondta?
Talált egy teáskanalat.
Egyezik a rendőrségi kocsiban talált ujjlenyomatokkal.
Ángel találkozhatott valamelyikükkel.
Ha van itt valami, tudom, hol. Gyere!
Mindent itt bent égethettek el, amit meg akartak semmisíteni.
A megsemmisítés legbiztosabb módja. Mind így tennénk.
De itt csak hamu van, és az sem sok.
Hamu, ami korábban tűzifa volt, szén...
és iratok, fényképek...
papírdarab, aminek a nagy része megsemmisül az égetéssel.
A tűz forró füstöt idéz elő,
amely felemeli a papír részecskéit a levegőbe.
Ezek néha odaragadnak a kémény falára.
Ha van itt bármi érdekes, odabent van.
Hadd dolgozzunk!
Gandía, hozd a szemüveget és az infravörös kamerát!
Gyere, kislány, sietek! Mozgás!
Mozgás!
Munkára!
B TEREM
Fordulj meg!
- Ma komoly vagy. Nem? - Nem.
Abbahagynád? Kiborítom miattad.
Persze, kiborítod.
Mónica, komolyan.
Mi a baj?
Vége a 60 órányi szerelmünknek?
Te túsz vagy, én meg emberrabló.
Amikor vége lesz ennek, meglátjuk.
Mi?
Mi a baj?
Gyere ide!
Lemaradtam valamiről?
Nem vetted észre, mert az akaratod ellenére vagy itt...
de szindrómád van.
- Milyen szindróma? - Stockholm-szindróma.
Beleszerettél a szemétládába, aki elrabolt.
Elveszted az eszed, és úgy kezelsz, mint a pasidat.
- Orvosi, pszichológiai eset... - Figyelj!
Ez a legnagyobb hülyeség, amit hallottam.
Hát persze.
- A szindróma beszél belőled. - Ne! Figyelj!
És ha az utcán találkoztunk volna?
Ha egy kocsmában váltottál volna nekem aprót?
Észrevettél volna egyáltalán?
Mondd el az igazat! Ugye, hogy nem?
Hát ennyi.
Te folytatod az utad...
én meg az enyémet.
És ennyi.
Várj!
Te érzel valamit...
irántam?
- Én nem szenvedek szindrómában. - Denver.
Te... érzel valamit?
Igen.
De amit én érzek, az valódi, nem a Stockholm miatt van. De te...
Nem hagyhatom, hogy elveszítsd az eszed. Nem tehetem.
Nem tehetem meg veled.
Mi jár a fejedben, zöldszemű?
Rád nézek, és mindent tudni akarok rólad.
Ismerni minden napodat,
minden mosolyodat, könnycseppedet.
Minden boldog pillanatodat.
Csodás rejtély vagy számomra, Ariadna.
Például...
Lássuk csak! Az első csókod.
Emlékszel, kivel volt?
Hogy hívták?
Raúl.
Raúl biztosan... szerencsésnek érezte magát.
Ahogy Neil Armstrong, amikor a Holdon sétált.
Az első alkalmak különlegesek.
Egyediek.
De az utolsók összehasonlíthatatlanok, felbecsülhetetlenek.
De az emberek...
nem szokták tudni, hogy utolsó.
Tudod, hat hónapom van hátra.
Vagy négy.
Talán még kevesebb.
És a kevés dolgok egyike...
amik most tényleg érdekelnek...
Tudod, mi?
Tudni...
hogy itt tovább élek.
Itt bent.
Örökre.
Ebben a gyönyörű fejben.
Történt valami. Valami komoly.
Elnézést, a rendőrök, akik Madridba mennek?
Úgy tűnik, egyelőre senki sem megy.
Hát akkor elsétálok a főútra.
Elbúcsúzhatnék a felügyelőtől?
Jöjjön velem!
Biztos, hogy ezt akarod?
Elvihetnél magaddal mindent.
Nem.
Holnaptól ezek már nem emlékek, hanem csak...
bizonyítékok egy körözött ellen.
Ráadásul a nosztalgia csábító.
Nehéz elengedni az emlékeket, mert azt gondoljuk...
hogy az emlékek...
valójában a boldog pillanatok, de...
nem azok.
Ahhoz, amit holnap teszünk, a jelenre kell gondolnunk.
Ne a múltra.
Ő volt az apád.
A BANKRABLÓ MARQUINA BANKI LÖVÖLDÖZÉSBEN ELHUNYT
Csak ez számít.
Érte tesszük.
Több mint 50 tiszt érkezett a toledói birtokra,
köztük a felelős felügyelő,
a GEO műveleti egység vezetője
és helyszínelők, akik abban a házban nyomoznak, ahol,
közeli források szerint,
- eltervezhették a rablást. - A Professzort letartóztatták.
A toledói ház ajtajában hallgatják ki.
Bár a bíróság titoktartási nyilatkozatot adott ki,
a helyszínelők bizonyítékokat találhattak, amelyek megerősítik legalább három...
NINCS JEL
Bassza meg!
A francba!
Megszakították az adást.
- A picsába! - Nem akarják, hogy megtudjuk.
És ez azt jelenti, hogy bejönnek.
Ülhetünk ölbe tett kézzel öt órán át,
vagy elővehetjük a Csernobil-tervet, ami jobban hangzik.
Az reménytelen helyzetekre van.
Nem hiszem, hogy ez lenne a legrosszabb helyzet. Nem?
A tervvel elveszítjük az összes pénzt.
Én személy szerint nem akarok lemondani róla. Te?
Feladod mindazt, amiért ennyit harcoltál?
Elfogták a Professzort.
Nem lesz alagút, mert a kurva GEO-k várnak majd ránk.
Csapdába estünk!
A Professzor öt órán belül felhív. Még hiszek benne.
Nem vagyok a demokrácia híve, de most szavazzunk!
Ki hisz még a Professzorban?
Helsinki?
Én hiszek a Professzorban.
Rio.
Hiszem, amit látok.
És azt látom, nem számíthatunk rá.
Tokióval vagyok.
Moszkva.
Amikor beléptem, elfogadtam a szabályokat. Ezek még mindig élnek.
Bízom a Professzorban.
Denver?
Arra szavazok, hogy húzzunk innen.
A multimilliárdos lét amúgy is nagy falat nekem.
Rendben, Denver. Három a három ellen.
Nairobi, te döntesz.
A döntő játszma.
Nagyon jó okom van arra,
hogy a Professzor mellé álljak, és hacsak meg nem ölik,
a végsőkig hiszek benne.
Berlinnel vagyok.
Raquel.
Ne haragudj, hogy zavarlak, de...
- egy kicsit későre jár, és... - Ezt elviszem Canillasba.
Pont most akartam buszra szállni Madrid felé.
- Ha akarod, elviszem. - Tessék?
Nekem jól jönne.
Menjünk!
Ne ítéljék el!
Helsinki tette, amit tennie kellett. Amit a katonák tesznek a háborúban.
Amit az állatokkal teszünk, hogy ne szenvedjenek.
Gyűlölet nélkül, együttérzésünk jeléül.
Le a fegyvert!
Én is azt tettem, amit kellett.
Nem gyűlöletből...
hanem együttérzésem jeléül.
Elvégre...
mi emberibb, mint küzdeni a túlélésért?
A feliratot fordította: Kertai Eszter