Odlož tu zbraň.
Myslím, že Raquel vypadá skvěle. To je dobře.
Víš, po rozchodu
to může být složité, než se z něj oba vzpamatují.
Ano. Jsem taky rád. Raquel je vážně...
- výjimečná žena. - Ano, jistě. Chci pro ni to nejlepší.
Jestli se mají ona i dcera dobře, je to fajn.
- Je ti horko? Zapnu klimatizaci. . Ne, ne.
To není teplem. Je mi trochu...
nevolno.
Dal sis kafe od nás z občerstvení? To by měli zakázat.
Jo, udělal jsem tu chybu. Měl jsem tři kelímky. Navíc mám takový problém.
Se střevem. Nic vážného. Je to bakterie, která...
No, způsobuje...
že musím na záchod častěji než obvykle.
Je to trapné. Nechtěl jsem jít na místě činu na velkou.
Mám zastavit?
Jestli to nevadí. Díky.
Žádný problém. Zastavím na první benzínce.
Bylo by lepší, kdybychom zastavili hned. Hele, tady.
- Tady bychom mohli. - Tady?
Dobře, bez problému.
Děkuju.
Salvo.
Jsi v pohodě?
Jo, mnohem lepší.
To jsou dneska lidi.
Můžeme!
Suarezi, pojď sem na chvilku.
Pilar.
Hele, chci, abyste prohledali Angelovo auto.
- Už se stalo. Je to součást postupu. - Našli jste něco nezvyklého?
Hadice s brzdovou kapalinou byly ucpané, ale to nic neznamená.
Jak to, že ne?
- Někdo je mohl záměrně poškodit. - Jistě, ale obvykle to tak není.
Hadice se ucpou, součástky se zlomí...
To se stává, se když auto dvakrát přetočí v rychlosti 170 km/h.
- Promiň. - Počkej.
Řekl, odkud byla ta lžička, kterou ti donesl?
Ne, neřekl.
Musím se vrátit k práci.
Suarezi, kdy jel Angel do Toleda? Včera, že jo?
Ano, včera. Ale...
Je možné, že ji našel tady,
že sem přišel před námi.
Nevím. Možná ji sebral
v baru nebo v lékárně.
Možná někoho podezíral
- a chtěl se ujistit, že... - Raquel, uklidni se.
Tohle nevyřešíš. Jenom Angel ví, kde tu lžičku vzal.
Angel a ten, kdo jim pomáhá z venku.
Ten chlápek, co odposlouchával naše telefonáty,
se pokusil zabít Angela tím, že mu poškodil brzdy.
Pilar teď říkala, že nemáme důkaz.
Angel měl stopu...
a někdo ho chtěl zabít. Kdyby se probudil, zkusí to znovu.
Co tím chceš říct?
Tentokrát
nastražíme past my.
Přemýšlel jsem o tom, co jsi říkal, o tom,
že chceš pro Raquel to nejlepší.
Co je?
No, nemyslím si, že to tak je.
Kdyby to tak bylo,
nešukal bys její sestru.
- Do toho ti nic není. - Promiň, ale myslím, že je.
Když jsem to slyšel, říkal jsem si: "Tenhle chlap
musí být zamilovanej až po uši, aby se pouštěl do takových sraček."
Zamilovat se a začít šukat...
sestru...
tvojí ženy.
Ale když jsem zjistil, že jsi to zkoušel
i na učitelku své dcery...
Učitelku své dcery.
Pak jsem pochopil. Ty jsi jeden z těch,
co myslí ptákem a svaly.
Narušený člověk ve společenském převleku.
Nejvíc mě sere, že Raquel musí chodit k psychiatrovi, když bys měl vlastně ty.
Ale když tam nezajdeš, nedojde ti, jak narušený jsi.
Ty zmrde.
Já a zmrd?
Ty sráči.
Vystup z auta.
Jestli vystoupím, zmlátím tě tak, že tě ani vlastní máma nepozná.
Vypadni z toho auta, kurva!
Víš, co je tohle?
Moje léky.
Dny života.
Neuvěřitelné...
jak může být něco tak cenného v tak křehké nádobce.
Že jo?
Vidím, že ses nesrovnala s prohrou ve volbách, Tokio.
Měla bys na tom zapracovat.
Nebudu sedět a čekat,
až mě zabijou proto, že jsme si to odhlasovali.
Zůstaň, jestli chceš.
Ale za nás rozhodovat nemůžeš.
Jasně, klidně si odejdi.
Žádný problém. Pomodlím se za tebe.
Strávili jsme spolu pár opravdu úžasných dnů.
Tokio, dělej. Jdou po nás.
Berlíne,
řekni nám o plánu Černobyl,
nebo ti rozbiju celou zásobu.
Ne.
Vážně mě hodláš mučit rozbíjením lahviček?
Tokio.
V něčem tak vyspělá a v něčem pořád děcko.
Měla bys zvážit něco přesvědčivějšího.
Zkus mi třeba něco uříznout. Ale mám v sobě tolik opiátů,
že si toho ani nevšimnu.
Denvere.
Podej mi revolver.
Řekni nám, co je plán Černobyl.
Na to nemáš.
Nemáš.
Tři...
dva...
jedna.
Co teď? Co mi povíš teď?
Já ti ukážu.
Ublížíš si.
Tokio.
Teď číslo dvě.
Parchante.
Číslo pět.
Co tam děláte?
Hrajeme ruskou ruletu, Nairobi.
Přijď později.
Kurva, Tokio!
Zbláznila ses? Co to sakra děláš?
Snažíš se všechno posrat jenom kvůli sobě?
Posereš tím celý plán.
Očividně.
Jen a jen ty.
Já?
Já kurvím plán?
Ty to nedokážeš, co?
Nedokážeš se pro jednou zastavit a přemýšlet, kurva.
Krávo pitomá!
Jsem možná pitomá,
ale tvůj plán najít syna je naprostá sračka!
Co to říkáš?
Kdy tě viděl naposledy? Kolik mu bylo, tři?
- Nepamatuje si tě. - Drž hubu.
- Nevzpomene si a nepozná tě. - Drž hubu.
Protože už má matku a otce, kteří jsou pro něj jeho skuteční rodiče.
- Nevíš nic, kurva! - Cože?
Nevíš nic, kurva!
Vím jenom, že jsi kráva,
že jsi kráva, která ho opustila kvůli zasraným prášků.
Víš co, špatně tě slyším.
Pojď trošku blíž.
- Víš co, otevři. Řekni mi to do očí. - Mrcho falešná!
Mrcho falešná. Říkám, že jsi přišla o šanci být matkou.
Přiznej si to.
To stačí!
Hej, Tokio.
Myslím, že se nám to trochu vymklo z rukou, co říkáš?
Říkal jsi "přese všechno", ne?
Tak tady to máš.
Synku!
Poslouchej mě!
Pojď okamžitě ven!
- Dostáváš se do pěknejch sraček. - Do pěknejch sraček?
Co na tom záleží? Všechno je v hajzlu!
Hele, zapomeň na ten Stockholmský syndrom.
Unáhlili jsme se. Nikdo z nás přece není doktor!
Ale prosím tě... Neposerte to.
Jdeme ven?
- Ne. - Možná ještě můžeme hlasovat...
Ne!
Už se hlasovalo.
Tak pojď, jdeme na to.
Do toho...
Skonči to!
Jestli je tohle můj konec, tak střílej. Dělej, Tokio.
Jsem smrtelně nemocný.
Nejsem někdo, koho bys mohla připravit o sny a naději.
Ale jestli mě chceš jenom vyděsit, mysli na to,
že až mi ustřelíš hlavu, budeš se bát ty.
Jsem jediný, kdo zná ten plán.
Nebudete mít kurva ponětí, jak se z téhle pasti smrti dostat!
To vy všichni...
hrajete ruskou ruletu!
Dělej!
Pojď.
Promiň, Alberto. Nechal jsem se unést.
Odpusť mi to.
Alberto.
Jsi zatčen za napadení policisty.
Ani hnout!
Zůstaň tady.
Mám tu zatčeného. Útok na policistu.
Sejměte mu otisky a zavřete ho.
Sedněte si. Přijdu hned.
Odpočívej v pokoji.
Helsinki.
Až budeš moct.
Odpočívej v pokoji, Oslo.
Ten nejtišší ze skupiny.
A ten s největší smůlou.
Další na řadě jsem byla já.
Zasloužila jsem si to.
Zatímco ostatní měli volno, Berlín mi dal, co jsem si zasloužila.
Jasně a nevratně.
Vypadáš jako narozeninový dárek.
Chybí jenom mašle.
Co mi uděláš?
Měla bys šetřit silami, Tokio
Zabiješ mě?
Ne.
Nezabiju tě.
Ani tě nebudu mučit.
Parchante. Nenávidím tě.
Na něco se tě zeptám. Proč by tohle musel být konec?
Nemohl by to být začátek ...
krásného přátelství?
Takhle to začalo.
Začátek konce loupeže.
Dní ve vězení.
Mé lásky k Riovi.
Snů nás všech.
Mé svobody.
Kdo je to? Nevidím jí do tváře.
Oliveirová, pane.
Máme ji, pane.
Proč nám poslali svého člověka?
Chci všechny 20 metrů od ní. Může mít bombu.
- Má bombu! Odstupte! - Protokol zabezpečení výbušniny.
Protokol zabezpečení výbušniny. Může to být past.
- Na zem! - Obstupte ji! Možná má bombu!
Řekni jí, ať se svleče.
Sundej si boty a kombinézu!
Rychle!
Sundej si boty a kombinézu!
Triko. Zvedni si tričko!
Zajistěte ji.
Na zem.
Lehni si na zem!
Ruce vzhůru.
Nestřílejte. Nestřílejte.
Nikdo se jí nedotkne. Chci ji živou!
Tokio.
Tokio!
Kurva!
Riskujeme tady tři věci. Že vás zabijí, že vás zraní,
že vás chytí. Dnes budeme mluvit o tom posledním. Tokio.
Co dělat, když tě chytí?
Nakopat je do koulí?
Musíte mít vždycky na paměti
zlaté pravidlo loupeže.
Získat... čas.
Získat čas a využít k tomu...
všechny dostupné způsoby.
Moje břicho.
- Pohyb! - Nemůžu dýchat.
Něco jste mi provedli, sakra!
Pane, zadržená tvrdí, že má bolesti.
Říká, že nemůže dýchat.
Potřebuje lékařskou pomoc.
Dobře, vemte ji k doktorovi.
Rozumím.
Opatrně.
Au, to bolí.
Hodně to bolí.
- Ještě kousek. - Sakra!
Lhal jsi nám.
Řekl jsi "žádné osobní vztahy", ale Berlín ti říká jménem.
Sergio.
Protože to je tvoje jméno, ne?
Možná zítra uvidíme všechno v novém světle...
Zítra nic neuvidím.
Šla jsem do toho, protože jsem ti věřila.
Měl jsi být náš anděl strážný.
A andělé strážní nelžou.
Jmenuju se Sergio.
Sergio Marquina.
Můj otec byl bankovní lupič.
Byl zabit při přestřelce
s policií před bankou. Byl to on,
koho napadla tahle loupež.
Tokio, ze všech lidí tady, jsi ty ta nejvýbušnější.
A přijde chvíle, kdy si budeš myslet, že se všechno rozpadá.
Že nic nejde dobře.
Že jsi sama.
Ale slibuju, že se to nestane.
Mám to všechno promyšlené.
A kromě toho mám štěstí.
Máš štěstí.
Tokio, nezklamu tě.
Vždycky si to pamatuj.
To nejhorší, co se vám může při loupeži stát,
je zaprvé být zatčen za omráčení exmanželka vrchní inspektorky.
Sejměte mu otisky, zavřete ho.
- Zadruhé, policie chce vaši občanku. - Občanku.
A vy jim dáte falešnou.
Zatřetí, sejmou vám otisky.
A co hůř, shodují se s těmi,
které byly nalezeny ve vyšetřovaném autě.
- Všechno z kapes do boxu. - Začtvrté, vezmou si vaše věci.
Především klíče k hangáru, odkud řídíte celou akci
a kudy se bude prchat. A lahvička s jedem...
To je lék na srdeční vadu.
Jmenuje se Digoxin.
kterým jste chtěli před hodinou zabít matku inspektorky.
Pojďte se mnou.
Počkejte si na výslech.
...z Královské tiskárny cenin před pár okamžiky únosci doslova vyhodili osobu
s roubíkem a přivázanou k nosítkům.
Následně byla zajištěna členy taktické jednotky.
Jedná se Silene Oliveirovou, únoskyni.
která byla uvnitř tiskárny a momentálně je v péči lékaře
přímo na místě činu.
Tokio zpanikařila.
Nezvládla to.
Nebylo to snadné...
ale neměl jsem na výběr.
Podejme si ruce.
Prosím.
Riskujeme tu své životy.
Nezabilo by vás vzít se za ruce.
Když vznikne rána,
krevní destičky se spojí, aby ji uzavřely.
Když to neudělají, tělo zemře.
- Jsme zranění a musíme se sjednotit. - Co to kurva meleš?
- Rio. - Kdo si myslíš, že jsi? Kazatel?
Vůdce sekty?
Poletíte spolu do vesmíru, hezky za ruce?
Rio.
- Musíš se uklidnit. - Ne. Neuklidním se!
Poslal jsi Tokio do vězení.
A máš koule říct mi, abych se uklidnil.
Je to moje holka. Moje holka.
A tys jí zničil život.
První láska.
Léto končí, rozluč se se Suzanne
z Francouzské riviéry. Vypadá to jako konec světa, ale není.
Drž hubu, ty zasranej psychopate.
Nemáš ponětí, o čem kurva mluvíš, jo?
Je tu někdo, kdo není blázen?
Moskvo.
Tobě to přijde správný?
Synku.
Pomátla se.
Viděli jsme to.
Nairobi.
Máme tu pravidla. Hlasovali jsme
a ona to nepřijala.
A hráblo jí.
Denvere?
- Ty víš, že je to sračka, že jo? - Jasně, že vím, kámo.
Ale hrála ruskou ruletu s Berlínem. Co myslíš?
Nic se nestalo, kurva.
Ale bylo to těsně!
Proberte se, chlapče. Otevři oči.
Tokio se pomátla a nemůžeme si dovolit mít tu tikající bombu.
To se mi snad zdá.
Všichni jste s Berlínem.
- Jste všichni s tím psychopatem! - Ne. Nejsme na jeho straně.
Jsme na straně Profesora.
Profesora?
Ten je zatčenej.
Viděli jsme to v telce.
Nezavolá. Nebude čekat na konci tunelu.
Teď řekneš, že do kontrolního hovoru zbývají dvě hodiny, ne?
Bezva.
Protože je poslední.
Co budete dělat, když nezavolá?
Nebudu na to čekat.
Rukojmí odešli.
Tokio odešla.
Nezáleží na tom, že půjdu taky, ne?
Víš, že záleží, Rio.
Ale je to tvoje rozhodnutí, respektujeme ho.
Dobrá tedy.
- Půjde někdo zavřít hlavní bránu? - Počkej.
Až půjdeš...
mávej tímhle.
Ať ví,, že se vzdáváš dobrovolně.
Jsou tam ostřelovači. Nechci, aby tě zranili. Na.
Obejmi mě.
Chci, aby ses měl dobře.
Chci, abys nikdy nepřestal věřit v lásku. Je krásná.
Musíš důvěřovat, důvěřovat, důvěřovat.
Musíš vyprázdnit svou mysl, abys mohl myslet jasně.
Důvěřuj.
Uvolni se. Poddej se tomu.
Poddej se tomu. To je ono.
To je ono.
Odpočine si a bude v pořádku.
Zabít Berlína.
Měla jsem v hlavě jenom tahle slova.
Ale nebylo jak. Ať jsem se snažila sebevíc,
nebylo, jak zničit Berlínovi život tak,
abych tím neublížila i Riovi.
Mohla jsem říct, jak jsme chtěli utéct,
nebo kde byl hangár. Ale každá pomsta by padla i na Ria.
Mého malého Ria.
Kurva!
Do prdele. Kurva.
Podívejte, kdo tu je, pane Prieto.
Slečno Tokio.
Vyslýcháte ženy v kalhotkách často?
Proč tě vyhodili?
No...
- To se tak stává. - Proč tě přivázali k nosítkům?
Měla jsem nějaké neshody... s vedením.
Mučila jsem ho a zdá se, že to moc nevzal.
Dobře.
Chci, abyste věděli, že peníze
budete mít jisté. Našel jsem vás poprvé
a najdu vás znovu, až budete venku, a dám vám je.
Říkám, že musíme pokračovat v plánu. Protože v nejhorším případě...
dostanete peníze za pár let a v nejlepším případě...
se vás pokusím dostat ven, až se věci uklidní.
Pokračovat v plánu znamená...
nemluvit s policií ani se soudcem...
- nebo s ostatními vězni, že? - Přesně tak.
Radši si rozžvýkat jazyk a spolknout ho,
než někoho prásknout.
No, to je efektivní metoda. Trochu drsná,
ale účinná. Ale chtěl jsem navrhnout něco...
rafinovanějšího.
Vyšetřování je hra dovedností.
Jako létaní s drakem, kterého můžete kdykoli zničit.
Pravou rukou...
popouštíte...
nit...
pravdy.
Kolik vás tam je?
Osm.
Ti, kteří plánovali loupež v Toledu.
A jak dlouho trvalo naplánovat loupež v téhle toledské vesnici?
Pět měsíců.
Když drak stoupá k nebi, když věří, že říkáte pravdu,
když si budou jistí, že z vás něco dostanou,
levou ruku nit přitáhnete
a draka zastavíte.
Zdržte je.
Máte na sobě spodky, plukovníku?
Vy vojáci si to prý rádi necháváte viset.
- Mám pravdu? - Tak viset.
Mohl by mi někdo vysvětlit, proč nemá oblečení?
Za to se omlouvám.
Ráda vás zase vidím, slečno Tokio.
Tentokrát budeme praktické. Zeptám se a vy odpovíte.
Kdo je Profesor?
Petra Miketová