Lasă jos arma.
Mi se pare că Raquel arată excelent. E un lucru bun.
Știi, după o despărțire,
e complicat până nu se pun ambele părți pe picioare.
Da, și eu mă bucur. Raquel chiar e
- ...o femeie extraordinară. - Sigur. Îi doresc tot binele.
Dacă ea și fiica noastră sunt bine, e bine.
- Ți-e cald? Pornesc aerul condiționat. - Nu.
E bună temperatura. Eu am probleme. Nu sunt...
Nu-s în apele mele.
Ai băut cafea de la furnizori? Ar trebui interziși.
Cred c-am comis această greșeală. Am băut trei cești. Și mai am o chestie.
E o problemă la colon, nimic grav. O bacterie care...
Mă rog, una care...
mă face să merg la baie mai des decât trebuie.
E jenant. N-am vrut să mă ușurez la locul crimei.
Vrei să opresc?
Dacă se poate, mulțumesc.
Nicio problemă. Opresc la prima benzinărie.
Mai bine oprește acum. Uite, aici.
- Să oprim acolo. - Acolo?
Sigur, nicio problemă.
Mulțumesc.
Salva?
Salva.
Te simți bine?
Da, mult mai bine.
Cum pot fi unii...
Eu sunt gata.
Suárez, vino puțin.
Pilar.
Ascultați, vreau să examinați mașina lui Ángel.
- Am examinat-o, face parte din procedură. - Și ai găsit ceva neobișnuit?
Conductele de lichid de frână erau obturate, dar asta nu e nimic.
Ce vrei să spui?
- Puteau fi manipulate? - Da. De obicei, nu e cazul.
Conductele se înfundă, piesele se rup...
Așa se întâmplă când o mașină se rostogolește de două ori cu 170 km/h.
- Îmi pare rău. - Stai puțin.
A zis de unde avea lingurița pe care ai examinat-o?
Nu.
Trebuie să mă apuc de lucru.
Suárez, când a ajuns Ángel la Toledo? Ieri, nu?
Da, ieri. Dar...
E posibil s-o fi găsit aici,
să fi venit aici înaintea noastră.
Sau nu știu. Poate a luat-o
de la bar sau de la farmacie.
Poate bănuia pe cineva
- ...și voia să se asigure... - Raquel, liniștește-te.
Nu rezolvi nimic așa. Doar Ángel știe de unde e lingurița.
Ángel și cel care-i ajută de-afară.
Același care ne asculta convorbirile,
care a încercat să-l ucidă pe Ángel umblându-i la frâne.
Tocmai a zis că nu există dovezi.
Ángel avea o pistă...
și cineva a încercat să-l ucidă. O va face din nou, dacă se va trezi.
Ce vrei să spui?
De data asta,
noi punem capcana.
Mă gândeam la ce-ai zis înainte,
că-i vrei binele lui Raquel.
Ce?
Nu cred că e adevărat.
Dacă ar fi, n-ai mai...
fute-o pe soră-sa.
- Nu te privește. - Scuze, dar cred că mă privește.
Când am auzit povestea, m-am gândit că trebuie să fii
cu adevărat îndrăgostit ca să te bagi în așa ceva. Să te îndrăgostești
și s-o regulezi
pe sora
nevesti-tii.
Dar când am aflat că te dai
la profesoara fiică-tii...
La profesoara fiică-tii!
Atunci, am înțeles. Ești din categoria tipilor
care își împart inteligența cu pula și mușchii.
Unul deranjat, căruia îi trebuie o deghizare socială.
Mă enervează că Raquel merge la psihiatru, când de fapt tu ar trebui să mergi.
Nu vrei la psihiatru, nu realizezi cât ești de varză.
Nenorocitule!
Nenorocit? Eu?
Rahatule!
Jos din mașină!
Dacă mă pui să cobor, te bat de nu mai știi nici în ce zi suntem.
Ieși dracului din mașină!
Știi ce e ăsta?
Medicamentul meu.
Zile de viață.
Incredibil...
cum ceva atât de valoros e păstrat într-un flacon atât de fragil.
Adevărat?
Nu pari prea încântată că ai pierdut votul, Tokyo.
Mai lucrează la acest aspect.
N-o să aștept
să intre să mă omoare fiindcă am votat chestia asta.
N-ai decât să rămâi.
Dar nu decizi în numele nostru.
Asta e, plecați în pace.
Nicio problemă, o să mă rog pentru voi.
Am petrecut zile frumoase împreună.
Tokyo, dă-i drumul. Vin după noi.
Berlin,
spune-ne care e Planul Cernobîl
sau îți sparg toate rezervele.
Nu.
Chiar o să mă torturezi spărgând micuțe fiole de sticlă?
Vai, Tokyo!
Atât de matură și, totodată, atât de copilăroasă.
Gândește-te la ceva mai convingător.
Taie-mi un membru, de exemplu. Dar sunt atât de plin de opiacee,
- ...că poate nici nu observ. - Denver.
Dă-mi revolverul.
Spune-ne în ce constă Planul Cernobîl.
Nu ai tupeu.
N-ai.
Trei...
doi...
unu.
Ce e? Aveai ceva de spus?
Stai să-ți arăt.
O să te doară.
Tokyo.
A doua încercare.
Nenorocitule!
A cincea.
Ce faci?!
Jucăm ruleta rusească, Nairobi.
Întoarce-te mai târziu.
La naiba, Tokyo!
Ai înnebunit? Ce dracu’ faci?
Vrei s-o pățim cu toții din cauza ta?
Distrugi planul.
E evident.
Tu singură.
Eu?
Eu distrug planul?
Nu poți, nu-i așa?
Nu poți să stai și să cugeți și tu o dată în viață.
Ticăloasă fără creier!
Oi fi eu fără creier,
dar planul tău de a-ți găsi fiul e un mare căcat!
Ce naiba spui acolo?
Când te-a văzut ultima dată? Avea trei ani?
- Nu te mai ține minte. - Tacă-ți gura!
- Nu te va recunoaște. - Taci!
Căci deja are o mamă și un tată, care, pentru el, sunt părinții adevărați.
- Habar n-ai de nimic! - Ce?
Habar n-ai de nimic!
Tot ce știu e că l-ai purtat în vintre
și l-ai abandonat pentru niște nenorocite de pastile!
Să știi că nu te-aud prea bine.
De ce nu te apropii de ușă?
- Deschide-o și spune-mi în față. - Prefăcuta naibii!
Prefăcuta naibii! Spun că ți-ai ratat șansa de a fi mamă.
Acceptă.
Ajunge!
Hei, Tokyo.
Lucrurile scapă de sub control. Nu crezi?
N-ai zis „indiferent de risc”?
Asta e.
Fiule!
Ascultă-mă!
Ieși imediat de-acolo!
- Te bagi de tot în rahat. - Mă bag în rahat?
Ce contează? Totul s-a năruit!
Ascultă, uită de sindromul Stockholm.
Ne-am pripit. Niciunul nu suntem medici!
Dar, te rog, nu... Nu o da în bară.
Ieșim sau ce?
- Nu. - Poate votăm din nou...
Nu!
Am votat deja.
Hai, dă-i drumul.
Haide...
trage.
Dacă ăsta e sfârșitul pentru mine, trage. Hai, Tokyo!
Am o maladie terminală.
Nu-mi curmi speranțele și visele.
Dar, dacă vrei să mă sperii, ține minte
că, după ce îmi vei găuri țeasta, tu vei fi cea înspăimântată.
Sunt singurul care cunoaște planul.
Habar nu veți avea cum să ieșiți din cursa asta mortală!
Voi sunteți...
cei care joacă ruleta rusească!
Dă-i drumul!
Fă-o!
Alberto, iartă-mă. M-am ambalat, iartă-mă.
Te rog să mă ierți.
Alberto.
Te arestez pentru agresarea unui ofițer.
Nu mișca!
Rămâi pe loc.
Am un deținut. Agresarea unui ofițer de poliție.
Amprentează-l și închide-l.
Ia loc aici. Revin imediat.
Dormi în pace.
Helsinki.
Când ești pregătit.
Odihnește-te în pace, Oslo.
Cel mai tăcut din grup.
Și cel mai ghinionist.
Următoarea voi fi eu.
Am meritat-o.
În timp ce ceilalți erau în pauză, Berlin mi-a dat ce meritam.
Clar și ireversibil.
Arăți ca un cadou aniversar.
Nu-ți lipsește decât funda.
Ce vei face cu mine?
Conservă-ți puterea, Tokyo.
Mă vei ucide?
Nu.
Nu te voi ucide.
Nici nu te voi tortura.
Nenorocitule, te urăsc!
Te întreb un lucru. De ce trebuie să fie ăsta sfârșitul?
De ce nu începutul...
unei prietenii frumoase?
Așa a început totul.
Începutul sfârșitului loviturii.
Al zilelor de izolare.
Al iubirii pentru Rio.
Al viselor tuturor.
Al libertății mele.
Cine e? Nu-i văd fața.
E Oliveira, domnule.
Am prins-o, domnule.
De ce l-au predat pe unul din ei?
Rămâneți la 20 m de ea. Poate să aibă explozivi.
- Are explozivi! Formați perimetrul! - Protocol antiexplozivi.
Protocol antiexplozivi. Poate fi o cursă.
- La pământ! - Perimetrul! Poate să aibă o bombă!
Să se dezbrace.
Scoate-ți bocancii și salopeta!
Repede!
Scoate-ți bocancii și salopeta, acum!
Tricoul. Ridică-ți tricoul!
Încătușați-o.
La pământ!
Sus mâinile!
Să-ți văd mâinile!
Nu trageți! Repet, nu trageți!
N-o atingeți, o vreau vie!
Tokyo.
Tokyo!
Băga-mi-aș!
Există trei riscuri. Să fim uciși, să fim răniți,
să fim prinși. Azi vom vorbi despre ultimul risc. Tokyo.
Știi ce să faci dacă ești prinsă?
Să-i lovesc în boașe?
Întotdeauna trebuie
să te gândești la regula de aur a loviturii.
Să câștigi... timp.
Să câștigi timp și, efectiv,
să epuizezi toate mijloacele pentru a reuși.
Stomacul meu!
- Hai! - Nu pot să respir.
M-ați nenorocit naibii!
Domnule, deținuta spune că are dureri.
Că nu poate să respire.
Solicit asistență medicală.
Bine. Duce-ți-o la medic.
Am înțeles.
Încetișor.
Mă doare.
Mă doare rău.
- Puțin mai în spate. - La naiba!
Ne-ai mințit.
Ai zis „fără relații personale”, dar Berlin îți spune pe nume.
Sergio.
Fiindcă așa te cheamă, nu?
Poate mâine vom vedea lucrurile altfel...
Mâine nu voi vedea nimic.
M-am băgat fiindcă am crezut în tine.
Aveai să fii îngerul nostru păzitor.
Îngerii păzitori nu mint.
Mă cheamă Sergio.
Sergio Marquina.
Tata era jefuitor de bănci.
A murit într-un schimb de focuri
cu poliția, lângă o bancă. El a fost...
cel care a avut ideea loviturii.
Tokyo, dintre toți oamenii noștri, îți pierzi cumpătul cel mai repede.
Și va veni momentul în care vei crede că totul se năruie.
Că totul merge anapoda.
Că ești complet singură.
Dar îți promit că nu se va întâmpla așa.
M-am gândit la toate.
În plus, sunt un tip norocos.
Ești un tip norocos.
Nu te voi dezamăgi.
Să ții minte asta.
Ce poți păți mai rău, când conduci o lovitură,
e, unu, să fii arestat fiindcă l-ai lăsat lat pe fostul soț al inspectoarei.
Amprentează-l și închide-l.
- Doi, să te legitimeze poliția. - Buletinul.
Și tu arăți unul fals.
Trei, să ți se ia amprentele.
Mai rău, se potrivesc
cu cele găsite într-o mașină care face parte din anchetă.
Pune-ți lucrurile aici.
Patru, să ți se ia lucrurile.
Mai ales când sunt cheile hangarului unde ai pus la cale
evadarea. Și un flacon cu otravă...
E un medicament pentru inimă.
Se numește digoxină.
...cu care voiai să o ucizi pe mama inspectoarei.
Vino cu mine.
Șezi aici până ți se ia declarația.
...de la Monetăria Regală, de câteva minute, atacatorii au expulzat
o persoană cu căluș și legată de o targă.
Persoana a fost imobilizată de forțele de intervenție.
Suspecta este Silene Oliveira, o atacatoare
care a fost închisă în monetărie și primește acum îngrijiri medicale
în perimetrul de securitate.
Tokyo a înnebunit.
N-a rezistat.
N-a fost ușor...
dar am fost nevoit să o predau.
Dați-vă mâinile.
Vă rog.
Toți ne riscăm viața.
Nu muriți dacă vă țineți de mâini.
Când se produce o rană,
trombocitele se unesc ca să o închidă.
Dacă nu fac asta, corpul moare.
- Suntem răniți și trebuie să fim uniți. - Ce spui acolo?
- Rio. - Ce te crezi? Vreun predicator?
Șef de sectă?
Mergeți toți în spațiu, de mână cu el?
Rio.
- Te rog să te calmezi. - Nu. Nu mă calmez!
Ai trimis-o pe Tokyo la închisoare.
Și ai tupeul să-mi ceri să mă calmez.
E iubita mea.
Și i-ai distrus viața.
E prima ta iubire.
La sfârșit de vară, îți iei adio de la Suzanne
pe Coasta de Azur. Pare sfârșitul lumii, dar nu e.
Taci dracu’ din gură, psihopat de căcat!
Habar n-ai ce spui, înțelegi?
E cineva aici care nu e nebun?
Moscova.
Ți se pare corect?
Fiule.
A luat-o razna.
Toți am văzut.
Nairobi.
Avem niște reguli. Am votat
și n-a acceptat.
Apoi, a înnebunit.
Denver.
- Îți dai seama că-i un rahat, nu? - Sigur că da.
Dar a jucat ruleta rusească cu Berlin. Ce părere ai?
Nu s-a întâmplat nimic.
Dar a fost cât pe ce!
Trezește-te, copile. Deschide ochii.
Tokyo și-a pierdut mințile și nu putem ține o bombă aici.
Nu-mi vine să cred.
Sunteți toți de partea lui Berlin.
- Sunteți alături de un psihopat! - Nu suntem de partea lui Berlin.
Suntem toți de partea Profesorului.
A Profesorului?
E arestat.
Am văzut la televizor.
Nu ne va suna. Nu va fi la capătul tunelului.
Acum veți zice că mai sunt două ore până la apelul de control, da?
Minunat!
Fiindcă e ultimul.
Ce veți face când nu va suna?
Nu rămân aici ca să aflu.
Au plecat ostatici.
A plecat Tokyo.
Nu va conta dacă voi pleca și eu, nu?
Știi că va conta, Rio.
Dar e decizia ta, o respectăm. Dă-i drumul.
Bine.
- Închide cineva ușa de la intrare? - Așteaptă.
Când pleci...
flutură asta deasupra capului.
Să vadă că ai intenții pașnice.
Sunt lunetiști, nu vreau să pățești ceva. Hai.
Ia-mă în brațe.
Vreau să-ți fie bine.
Nu vreau să încetezi să crezi în iubire. E splendidă.
Trebuie să crezi...
Să-ți golești mintea, ca să gândești limpede.
Crede.
Fă-o. Abandonează-te.
Abandonează-te. Așa.
Așa.
Dacă se odihnește, își revine.
Ucide-l pe Berlin.
Doar asta îmi suna în cap.
Dar nu se putea. Oricât m-am gândit,
nu am găsit o cale de a-i distruge viața lui Berlin
care să nu-l afecteze și pe Rio.
Le puteam spune cum plănuiam să fugim
sau unde era hangarul. Dar orice răzbunare îl afecta pe Rio.
Pe micul meu Rio.
La dracu’!
Jigodia naibii!
Ia te uită, dl Prieto!
Dră Tokyo.
Interoghezi femei în lenjerie intimă?
De ce te-au predat?
Păi...
- Se mai întâmplă. - De ce te-au legat de targă?
N-am fost pe aceeași lungime de undă cu șeful.
L-am torturat și se pare că nu i-a convenit.
Da.
Vreau să știți că banii voștri
sunt asigurați. Cum v-am găsit prima dată,
vă voi găsi și când veți ieși, îi veți primi.
Zic că ne vedem de plan. Căci, în cel mai rău caz,
veți primi banii peste câțiva ani și, în cel mai bun caz...
Încerc să vă scot de la închisoare când lucrurile se vor fi calmat.
Să ne vedem de plan înseamnă
să nu vorbim cu poliția, cu judecătorul
- ...sau cu ceilalți deținuți, nu? - Corect.
Mai degrabă îmi mușc, mestec și înghit limba
decât să torn pe cineva.
E o metodă eficace. Cam dură,
dar eficace. Totuși, voiam să sugerez ceva mai...
subtil.
Când ești interogat, îți trebuie talent.
Ca atunci când înalți un zmeu care poate să cadă.
Cu mâna dreaptă...
dai drumul...
firului...
adevărului.
Mai exact, câți sunteți acolo?
Opt.
Aceiași care au planificat lovitura la Toledo.
Și cât v-a luat să planificați lovitura în satul acela din Toledo?
Cinci luni.
Când zmeul se va înălța, când vor crede că spui adevărul,
când vor fi siguri că vor afla ceva de la tine,
tragi firul cu mâna stângă
și oprești zmeul.
Tragi de timp.
Porți chiloți?
Credeam că tipilor din armată le place s-o lase să atârne.
- Greșesc? - „Să atârne.”
Poate să-mi spună cineva de ce nu e îmbrăcată?
Îmi cer scuze.
Mă bucur să te revăd, dră Tokyo.
De data asta, vom fi practice. Eu întreb, tu răspunzi.
Cine e Profesorul?
Subtitrarea: Andrei Albu