Poate să-mi spună cineva de ce nu e îmbrăcată?
Îmi cer scuze.
Mă bucur să te revăd, dră Tokyo.
De data asta, vom fi practice. Eu întreb, tu răspunzi.
Cine e Profesorul?
Ești cel care bate polițiști?
LUNI, 19:30
Să-ți citez din Codul Penal.
Articolul 550.
Agresarea unui ofițer de poliție.
81 DE ORE DE LA LOVITURĂ
Pasibil de unu la patru ani de detenție.
Și vom face tot posibilul ca să primești patru ani.
Pot, vă rog, să vorbesc cu avocatul meu?
Sigur. Vorbește cât poftești. Vei avea mare nevoie.
Dar îmi trebuie telefonul.
Acolo e numărul. Mi l-au luat cu celelalte obiecte.
Așteaptă aici. Nu mișca.
Îmi pare rău de fată.
Dintre ticăloșii de polițiști...
și tipii ăștia, îi prefer pe jefuitori.
Ce număr au făcut!
- Să vedem cum se termină. - Îți spun eu cum.
Cu toți jefuitorii împușcați.
Cred că ajunge pentru ora de azi.
Sunt lihnită.
Rio.
Ți-am zis că avem de instalat câte ceva.
Da.
E timpul.
La naiba!
Ce cuibușor, Profesore! Aici aduci gagicile?
Să ne apucăm de lucru. Avem treabă multă.
La naiba, cine a făcut mizeria asta?
Păi... O firmă.
Pe naiba, firmă. Se vede de la o poștă că a fost un amator.
Am lucrat singur, folosind niște îndrumări găsite pe internet.
Halal îndrumări!
De-asta te afli aici.
E gata. Softul de modificare a vocii e instalat.
Ca să vorbești cu poliția...
apeși MS. Ca să contactezi muzeul, zero.
Și atât. Îți modifică vocea când contactezi pe cineva.
- Pot să-l probez? - Da.
Vorbiți cu jefuitorul.
- Nu vreau glas de femeie. - Sigur, scuze.
Nemernic, ticălos, poponar!
La naiba, bine.
Ăsta e.
Încearcă.
Vorbiți cu șeful bandei.
Bine, ăsta merge.
Acum accesăm piața neagră de pe internet. Să cumpărăm niște mărfuri ilegale.
Pe deep web.
Internetul profund.
Îmi explici și mie ce facem acum?
Am dezactivat protecțiile, Wi-Fi-ul și intrăm prin Ethernet.
Deviez și traficul de date printr-un VPN, via browserul TOR.
Bine, păi...
continuă.
Gata.
Au de toate. Carabine, grenade, lansatoare de rachete.
E ca un magazin cu arme din URSS. Uite, un tanc.
Putem intra în monetărie cu unul. Cu echipa, carabinele, C-4...
- Știi ce e un Browning? - Desigur.
Bun, să cumpărăm o mitralieră Browning.
Carabine de asalt, pistoale și muniție.
O rachetă V750 antiaeriană! Asta e bestială!
Închipuie-ți că intrăm în monetărie cu ea. Deschidem ușile și bum!
O rachetă V750 îndreptată spre polițiști. Bum!
Îi spulberi. Ce tare ar fi!
În plus, e ieftină. 60 de bitcoini.
Cam 150,000 de euro, mai mult sau mai puțin.
Ieftin.
De ce l-ai eliminat pe Rio?
Spune-mi!
Nu-ți datorez explicații, dar...
- Nu cred că era bine pregătit. - Te înșeli.
Ești sigură? Lucrezi cu el de câteva luni.
Îl cunoști și știi cât e de imatur.
Nu-și dă seama ce urmează să facem.
Vor fi gloanțe reale și nu vom avea alte vieți,
- ...ca-n jocuri. - Rio știe ce face.
E răspunderea mea și nu voi implica un copil în asta.
O să-l plătesc pentru timpul lui, dar e eliminat.
Rio e cel mai bun în domeniul lui și știi asta!
De-asta l-ai ales. E un vrăjitor dat dracu’!
Și ce dacă-i un geniu ciudat?
Te crezi un exemplu de maturitate? Da? Te consideri o persoană normală?
E normal să-ți sortezi cămășile pe culori?
Te-ai uitat în oglindă? Cine-ți cumpără hainele?
Mătușa Gertrude?
Și asta?
Ce-i asta?
Origami. E o tehnică străveche, te rog să nu...
Hei, care-i problema?
Te temi că-ți sparg figurinele de hârtie?
Bun venit la Jurassic Park! Ajutor, mă papă dinozaurul!
Ce diferență e... între asta și a juca jocuri video?
Îmi pare rău, dar nu tu decizi.
Ba da.
Dacă pleacă Rio, plec și eu. Nici eu nu sunt suficient de matură.
Bine...
Poate că toți suntem imaturi într-o oarecare măsură,
ceea ce ne face pe toți să fim puțin...
Speciali.
Diferiți.
Poate că nu e un impediment.
Poate e o virtute.
Posibil.
Sunt sigură că da.
Dar nu-mi zice mie.
Zi-i lui. E la ușă.
Mulțumesc, Profesore! Promit că n-o să regreți.
APELURI RECENTE
Da?
Vreau să vorbesc cu dna inspector Raquel Murillo. E urgent.
Cine sunteți?
E o problemă personală.
Insp. Murillo. Un apel urgent.
Vorbește. Nu mă mișc de-aici.
Ceva personal.
- Cine e? - Raquel, slavă Domnului, sunt...
Sunt Salva. Sun de la secția de poliție, am fost arestat.
Mă acuză de agresarea
unui agent, a fostului tău soț.
Poftim?
Sunt încătușat și mă amenință cu o sentință de patru ani.
La ce secție ești reținut?
La Canillas.
Stai liniștit. Vin acolo cât pot de repede.
Mulțumesc.
Să continuăm.
Voiai să-mi vorbești despre Profesor.
Ți-ar sta mai bine tunsă.
Cum ești acum, arăți ca o... mămică.
Îmi vine să te tund în clipa asta.
Perfect. Sunt aici și te aștept s-o faci.
Privește partea pozitivă. Nu mai trebuie să trăiești pe fugă.
Acum, ia-o de la început.
Vrei să știi cum a început totul?
Profesorul m-a luat...
cu un SEAT Ibiza roșu.
Când poliția îmi pregătea o ambuscadă.
Nu.
A fost înainte.
Un băiat.
Se numea Miguel.
Mi-a dat jos chiloții în fața clasei.
Poți să crezi că m-au exmatriculat pe mine în locul puțoiului ăla de șase ani?
Atunci a luat-o totul razna.
Hei.
E adevărat ce ziceau mai înainte? Că ai bătut un polițist?
Să spui că v-ați bătut.
Dacă nu l-ai lovit decât tu... consideră-te terminat.
Mie îmi pari perfect sănătos.
Scuze, pot să merg la baie?
- Veghează-l. - Nu m-am băgat să fiu infirmieră.
Nici să suport discursuri idioate sau ședințe de terapie.
Mi-am ținut naibii gura
ca să nu înrăutățesc și mai mult situația.
Ce drăguț, să-ți faci griji pentru tovarășii tăi.
Știi de ce îmi fac griji? Din cauza Profesorului.
Nu e aici. Nu ești decât tu.
Iar conducătorul e el.
Exact de-asta a pus la cale
un plan perfect, pe care îl vom respecta,
pas cu pas, fără să ne abatem de la el!
Deja te-ai abătut!
Ai predat-o pe Tokyo.
Își va lua partea dacă se va purta bine și-și va ține gura.
Rahat! Asta era dacă ar fi fost arestată,
nu predată și rostogolită pe scări, ca un câine, în fața leilor!
Acum, că și-a ieșit din minți, o fi și vorbit deja.
Și forțele speciale or fi în hangar, săpând un tunel ca să intre aici.
O să-mi notez ideile tale pentru condica de sugestii.
Dar, cum ai văzut în cazul lui Rio,
nu vor folosi la nimic, fiindcă ăsta e un patriarhat!
- Ce înseamnă asta? - Că șeful sunt eu!
Dacă nu vrei să sfârșești
ca Rio sau Tokyo, te sfătuiesc să te calmezi.
Ce te-a apucat, Nairobi? Ți-ai sincronizat ciclul cu Tokyo?
Noi două semănăm.
Nu cred că viața mea e la fel de palpitantă ca a ta.
Nu, nici eu nu cred.
Dar nu e ușor să fii femeie în poliție.
Nici într-o bandă nu e ușor.
Suntem puține.
Ăsta-i motivul pentru care ne punem mereu ovarele la bătaie.
Corect?
Nu e epuizant?
Silene, cred că vrei să mă faci să pierd timpul.
Și-ți pierzi orice șansă de reducere a sentinței.
Orice minut pierdut te costă un an.
Uite, acum ești tânără și drăguță.
Ai un corp frumos.
În 12 ani, vei arăta încă bine. Poate cu niște riduri interesante.
Dar, dacă ieși de la închisoare peste 24 de ani...
vei fi ajuns deja la menopauză.
Iar asta... trebuie să fie nasol, nu-i așa, Prieto?
Știu de la maică-sa.
Și nu mă refer la bufeuri.
Ci la senzația că ai pierdut ceva important.
Ceva profund, numai al tău, care a dispărut pentru totdeauna.
Viața ta.
Dnă inspector...
Chiar mă vezi într-o grădină, crescând copii?
Schimbând scutece?
Te rog!
Ascultă. Îți dau o ultimă șansă înainte de a-l suna pe judecător.
Dacă nu vorbești, s-a terminat. Ajungi direct în arest preventiv.
Pierzându-ți orice circumstanțe atenuante.
Altfel spus, între zece și 12 ani din viață.
Așa că, gândește-te bine înainte de a o irosi.
Vrei un sfat?
Desigur.
Evocă un loc frumos.
O clipă din viața ta în care ai fost cu adevărat fericită.
Respiră adânc.
Reflectează.
Tokyo!
Nu pot.
Normal că nu poți.
Ești drogat rău.
E un sedativ hipnotic.
Relaxează-te și simte-te bine.
Apă.
Te rog.
Culcă-te la loc.
Cum să adorm? Nu o visez decât pe Tokyo.
Tokyo e o târfă nenorocită.
Ce?
Știi ce-a făcut cu speranța vieții mele?
Când te-a văzut ultima dată? Avea trei ani?
A luat-o în gură,
a mestecat-o și mi-a scuipat-o în față.
- Nu-și va aminti de tine. - Tacă-ți gura!
- Nici nu te va recunoaște. - Taci!
Știi ce e mai rău?
Că are dreptate.
Are dreptate.
Voiam să răpesc un copil care nici nu știe cine sunt.
Voiam să răpesc un copil care nici nu știe cine sunt!
Acum nu știu ce să fac cu banii.
Poate nu acum.
Dar, peste câțiva ani, te duci după el și...
Și îi explici.
Îi spui: „Ce naiba, sunt maică-ta.
Sunt bogată, în Jamaica.
Dacă vrei s-auzi restul,
îți cumpăr un avion, să vii.”
Plus că ești tânără. Ai două ovare, nu-i așa?
Poți să mai faci unul.
Ai dreptate.
Cinci minute, maximum.
Ce simplu!
Ascultă...
Îmi dăruiești un copil? Ai face asta pentru mine?
Firește.
Cum să fie, blond sau brunet?
Nu glumesc.
Dacă voi ieși de-aici, îmi va trebui un motiv să trăiesc.
Uite, Nairobi, ce pot să-ți spun...
Să faci un copil ca să ai un motiv să trăiești,
nu știu, nu pare un plan bun.
Nu?
În plus, sunt cu Tokyo...
Nu-ți cer să te însori cu mine.
Nu-ți cer decât un pic de spermă.
Două zvâcnituri și gata, sunt însărcinată.
Ești atât de frumos și de inteligent...
Și ai un surâs atât de simpatic...
E foarte ușor. Nu mișca!
E foarte ușor!
Schimbi un copil cu altul, care e diferența?
În final, nu contează decât să ai
motiv să trăiești!
La dracu’!
Zici că Tokyo e nebună, dar tu ești și mai și.
- Unde pleci? - La naiba!
Nu! Nu mișca!
Nu.
Hai să i-o tragem lui Berlin fără să ne predăm.
Salva.
Îmi pare sincer rău. Am dat-o în bară, iartă-mă.
- Ce ți-a făcut? - Nu...
N-a fost doar vina lui, am...
Am adus vorba de ce ți-a făcut.
Maltratările, chestia cu sora ta și...
- Drace! - Îmi pare tare rău.
Nu-mi stă în fire, nu știu ce m-a apucat. Doar că...
M-am înfuriat rău.
Nu sunt violent. N-am rănit niciodată pe nimeni.
Niciodată. Mai curând sunt împăciuitor, adeptul discuțiilor...
Te-ai apărat?
Păi, nu sunt Muhammad Ali, dar...
Am mândria mea.
Și, da, i-am cam dat ce i se cuvenea.
Dar mă simt ca un sac de box.
- Cred c-a câștigat. - Stai să văd.
Așteaptă.
Fir-ar!
Chem imediat un medic. Stai liniștit.
- Mă ocup eu de asta. - Mulțumesc.
Ți-am zis că am un iubit și te-ai apucat să-l bați?
El m-a lovit! Nici nu l-am atins!
Retrage-ți plângerea imediat.
Retrageți-o și tu pe cea împotriva mea.
Te va ajuta mult în procesul pe care îl avem pe rol.
Faptul că mi-ai bătut iubitul.
M-a lăsat inconștient! E Chuck Norris cu ochelari!
Spune-i asta avocatului! Nu-ți va fi de folos cu custodia!
Raquel, nu am făcut nimic.
- Nici nu l-am atins. - Zău? Vino cu mine.
Sunt insp. Raquel Murillo, de la sediul central.
Vreau să știu cine i-a luat declarația acestui bărbat.
Și de ce n-ați chemat medicul, dat fiind că a fost bătut de acest agent.
Salva.
Desfă-ți cămașa.
Acest om face o plângere de abuz de autoritate.
Consemnați-i leziunile. Sunteți cu toții martori în instanță.
Nu știu de unde are contuziile,
dar jur că nu l-am atins.
Victima prezintă contuzii pe piept, coaste și abdomen.
Semne clare ale unei bătăi.
Notează cineva declarația sau nu?
Raquel!
Bine.
Renunță. Îmi retrag plângerea.
Prea bine.
Atunci, și-o retrage și el.
Scoateți-i cătușele!
Unde-i sunt efectele personale?
Nu vreau să par adeptul teoriilor conspiraționiste,
dar deținerea amprentelor și datelor mele e...
Da.
Unde e raportul de arestare?
Să mergem, Salva.
Mă simțeam total pierdută.
Nu aveam nimic.
Puteam doar să mă decid să-mi torn echipa...
și să obțin indulgența judecătorului.
Vrei să spui ceva?
Îmi face cineva niște ouă ochiuri?
La naiba! De patru zile mănânc porcării.
Tokyo, nu te voi dezamăgi. M-am gândit la toate.
În plus, sunt un tip norocos.
Să ții minte asta.
Tokyo, nu te voi dezamăgi.
MONETĂRIA REGALĂ
Nu mai pot. Am făcut 30 de cutii ca asta.
Nu le pasă că sunt rănit.
Plus sechelele
care vor rămâne după asta, mai ales psihologice.
Să vii la muncă zi de zi și să retrăiești totul.
Tuturor ne va fi greu.
Unii poate chiar vom suferi de stres posttraumatic.
Da? Sunt norocosul câștigător.
Nu știu ce e mai traumatizant decât să pierzi totul.
Am pierdut totul.
Iar banii nu mă pot compensa. Nicidecum.
Iar un milion de euro...
Ce ridicol!
Să-i crezi pe cei care ne-au închis ca pe niște vite...
Nu vrei să taci?
- Poftim? - Tacă-ți dracu’ gura!
Alison, te rog.
M-am săturat să-l aud pe ăsta plângându-se.
Dacă-i așa rău, de ce nu faci ceva?
Și eu mă plângeam. De părinți...
de școala unde eram terorizată...
Am îndurat și-am îndurat.
M-am săturat.
E normal să-ți pierzi speranța în asemenea clipe.
Din contră.
Mi-or fi dat ei viața peste cap...
Dar mi-au deschis ochii.
Am realizat că suntem ce mâncăm.
Nu știu ce vreți voi, dar eu nu mai mănânc căcat.
Așa că plec.
Alison, nu fi nesăbuită.
Răspund de siguranța ta. Cât timp voi fi aici...
Ești aici pentru bani.
Poate acceptați firimiturile
și să fiți complicii nemernicilor ăstora, dar eu, nu.
Și nici nu e greu de ieșit de-aici.
„De ieșit de-aici”?
Cum?
Mă voi răni.
Mă vor duce în altă parte și voi putea să evadez.
Nu, nu și nu. Nu îndrăzni să faci o asemenea prostie.
Mercedes...
Lasă fata să explice.
Am văzut de peste zece ori de când suntem aici.
Apasă butonul și ușii îi trebuie patru secunde să se deschidă.
Patru secunde și fugi. Asta e tot.
Patru secunde le ajung ca să te împuște.
Asta rămâne de văzut.
Ce faceți, ostaticilor?
Dormiți bine cu gândul la milionul de euro?
Continuați să visați. Căci n-o să vi-l dea nimeni!
E o minciună!
După cum n-a fost eliberat niciunul dintre ai voștri
care au ales să plece în locul milionului! Nu!
Sunt închiși cu două etaje sub voi!
Idiotul naibii!
Legați de o țeavă!
Era o strategie!
Să vă țină supuși, ca pe oi!
Să lucrați pentru noi cu zâmbetul pe buze!
Căci aici trebuie mereu să zâmbiți!
Nu-i așa, dle Andres de Fonollosa?!
Nu vrem fețe lungi!
Ai terminat?
N-o să ieșim prin gaura pe care o săpați, nu!
O să ieșim printr-una care duce direct în seif!
Asta e trădare, Rio.
De neiertat. Să mergem.
Ceva noutăți?
Nu, nu a spus nimic.
Se pare că dra Tokyo nu e interesată să coopereze.
Dle colonel.
O întrebare.
Agentul Rubio v-a spus ceva despre o linguriță?
O linguriță? Nu. De ce?
Ángel a dus-o la analiză înainte de accident.
Amprentele corespund cu ale celui
care a forțat mașina poliției ca să-l sperie pe rus.
E același care i-a ajutat de-afară.
- Și cine dracu’ e? - Nu știu.
Pare a fi același
care a umblat la mașina lui Ángel.
Doar Ángel știe. Și ea.
Spune-mi un lucru.
Păstrezi tăcerea pentru toți...
sau pentru Aníbal Cortés?
Pari foarte îndrăgostită în fotografiile astea.
Ce-ai zice de o ofertă specială?
Ca un „happy hour”.
Îți ofer același târg ca mai înainte.
Circumstanțe atenuante, regret, cooperare.
Asta dacă informațiile pe care ni le dai ne ajută să punem capăt
acestui coșmar.
Discutăm de o treime din sentință.
E imposibil.
Sunt delicte pentru mai multe sentințe pe viață.
Nimeni nu poate promite asta.
Darămite tu.
Nu știu ce ți s-a spus.
Dar, dacă regreți, cooperezi
și ajuți la salvarea vieții a 50 de victime,
te asigur că orice judecător va fi indulgent.
Aníbal Cortés nu a comis violențe.
Ar ieși în cinci ani.
La 24 de ani. Ca și cum ar fi absolvit facultatea.
Cred că e un plan mai bun decât să ajungă ca ultimul tău iubit.
Nu crezi?
Proastă ideea de a vorbi cu ostaticii, Rio.
Mai bine mă predai, ca pe Tokyo,
legat fedeleș. Fiindcă nu o să tac.
În Tokyo mă-ncred.
Dar tu ești un mucos.
Mare păcat. Ce paradox, nu-i așa, Helsinki?
Tokyo va păstra tăcerea, ca să-l protejeze pe el.
Și totuși, tu vei dispărea fără ca ea să știe.
- Ce vei face? - Ce ai căutat cu lumânarea.
Te voi executa.
Chiar ți-ai pierdut mințile.
Nu pot să te las să pleci.
Dar nici să rămâi.
Ce le-ai spus ostaticilor
te-a condamnat definitiv, deci nu-mi va tremura mâna.
Mă rog, îmi va tremura un pic.
Asta este.
E important să înfrunți moartea cu umor.
Nu că celor care comitem lucruri nesăbuite
nu ne-ar păsa de consecințe.
Nu. Ne pasă ca tuturor celorlalți.
Doar că nu le putem vedea decât când e prea târziu.
Le vedem doar când sunt sub ochii noștri.
Vrei să-ți exprimi o ultimă dorință?
Poți învăța din greșeli,
să nu mai fii un rahat.
Auzi la el, Helsinki!
Băiatul ăsta s-a înțelepțit!
Dacă ai mai fi trăit, ai fi putut să fii succesorul lui Paulo Coelho.
Păcat. Lumea va suferi o pierdere.
Berlin!
- Ce dracu’ faci? - Lasă jos arma!
S-a terminat timpul acuzațiilor!
Din păcate, democrația n-a adus decât belele.
- Și am dat o sentință. - Termină, suntem toți nervoși!
Berlin, nu te mai prosti.
Berlin, nu ne putem nenoroci între noi.
Du-te jos.
Berlin.
Fă bine și lasă jos pistolul, căci, dacă nu-l lași,
vei suferi cumplit. Ți-am găsit calmantele.
Ce o să faci, Nairobi? O să le spargi una câte una, ca Tokyo?
Păi, fiindcă-s la ciclu, poate că așa o să fac.
Noi, femeile, suntem tare băgăcioase, nu?
Și ne apucă năbădăile când ne enervează cineva.
Nenorocitule!
E-n regulă.
Berlin, ai pierdut un apel, dragule.
E-n regulă, omule, e-n regulă.
Bine. Ai ales.
Prost, dar ai ales. Luați-o de-aici!
Și, cu claritate, m-am văzut la proces, în pușcărie,
și am știut că polițista avea dreptate.
Nu merita să mă sacrific pentru un plan deja eșuat.
Planul Profesorului...
Mai ales că mă credeam înșelată.
Sergio!
Îl cheamă Sergio.
O clipă!
Să vorbească.
Numele Profesorului e Sergio Marquina. Lovitura a fost ideea tatălui său.
Și cine e persoana de-afară?
Dnă inspector! Sună din monetărie.
Dnă inspector, ce faci? Cum îți merge azi?
Cred că bine.
Sincer, îmi făceam griji pentru tine.
Am crezut că nu vom mai vorbi.
Că ți s-a întâmplat ceva teribil.
Sergio.
Îți mulțumesc de grijă, dnă inspector. Dar...
Sunt un tip norocos. Să ții minte asta.
Am sunat doar să te salut.
Te las s-o interoghezi pe Tokyo. Are multe să-ți spună.
Și, când termini...
să mă suni.
Nu mă mișc de-aici.
Ce ai să-mi spui?
Că m-au dat afară ca să-ți transmit un mesaj.
Avem o bombă cu hidrogen, de 17 megatone.
O declanșăm mâine, la ora 12:00.
Vreau să vorbesc cu un preot.
Să mă spovedesc.
Bine. Vom cere detenția izolată necondiționată.
Gomez. Scrie în raport că nu cooperează și nu manifestă regret.
Să fie dusă în cel mai apropiat penitenciar. Lobo, ia-o.
- Apel de control. - Totul merge ca uns.
„Ca uns”?
„Ca uns”, când poliția o interoghează pe Tokyo?
Când aproape că l-ai executat pe Rio?
Berlin, ce faci?
Profesore, sunt Nairobi.
Berlin nu se simte bine.
De acum înainte, la comandă sunt eu.
Să-nceapă matriarhatul!
Subtitrarea: Andrei Albu