‫שיחת מעקב.‬
‫הכול רץ חלק.‬ ‫-רץ חלק?‬
‫"חלק" במובן שטוקיו נחקרת במשטרה?‬
‫במובן שעמדת לחסל את ריו?‬
‫ברלין, מה אתה עושה?‬
‫פרופסור, זו ניירובי.‬
‫ברלין לא יכול לגשת לטלפון.‬
‫מעכשיו, אני אחראית.‬
‫המטריארכיה החלה.‬
‫אם נצלם את הרגע הזה, זו יכולה להיות‬ ‫הפרידה שלי מהמטבעה המלכותית של ספרד.‬
‫השארתי את הטעויות בפנים,‬
‫כנופיה במשבר,‬
‫ושודדת שמסוגלת לשקם אותה: ניירובי.‬
‫פרופסור, המקום יצא מכלל שליטה.‬
‫המצב קריטי.‬
‫טוקיו שיחקה רולטה רוסית‬ ‫עם ברלין שהיה קשור לכיסא.‬
‫ואז ברלין הסגיר אותה למשטרה,‬ ‫ואז ריו הודיע שהוא עוזב,‬
‫וברלין כמעט חיסל אותו‬ ‫כמו בכיתת יורים ויאטנמית.‬
‫הלסינקי חנק את אוסלו.‬
‫הוא הרג אותו?‬
‫הוא היה במצב קטטוני.‬
‫הלסינקי אמר שכך הוא היה רוצה.‬ ‫זה אסון בקנה מידה אפי.‬
‫אין לי ברירה אלא להשתלט על העניינים‬ ‫עד שדברים יחזרו לקדמותם.‬
‫מה הוא עשה עם המשטרה?‬
‫הייתי בבית בטולדו. זה היה חלק מהתוכנית.‬
‫פרופסור,‬
‫אנחנו צריכים לדעת מה המצב.‬
‫- יום שני, 21:00 -‬
‫יש כמה קצוות פתוחים.‬
‫- 83 שעות מתחילת השוד -‬
‫אפשר לומר שזה היה הקצה הכי גדול מכולם.‬
‫סגן המפקחת אנחל עלה על הפרופסור.‬
‫הוא מצא את טביעות האצבעות שלו,‬ ‫ויוכל לחשוף זאת כשיתעורר מהתרדמת.‬
‫הפרופסור חי על זמן שאול...‬
‫כמו כולנו.‬
‫- משטרה -‬
‫המצב אצלכם לא הרבה יותר טוב,‬ ‫ממה שאת מספרת.‬
‫תעשה מה שצריך שם בחוץ,‬ ‫ואני אטפל פה בדברים בינתיים.‬
‫אעביר את השיחה מהאוהל.‬
‫המפקחת.‬
‫אני רוצה להבהיר עניין חשוב.‬
‫איך תרצה שאקרא לך?‬
‫פרופסור? סרחיו? או, מר מרקינה?‬
‫עבורך אהיה תמיד הפרופסור.‬
‫כך הכרנו.‬
‫אזכור אותך כמפקחת מוריליו‬ ‫גם אם יום אחד תוציאי אותי להורג.‬
‫זוכרת את הפעם הראשונה שעשית אהבה?‬
‫כמובן. אדם לא שוכח כזה דבר.‬
‫זו הפעם הראשונה שלי...‬
‫בעולם הפשע.‬
‫גם אם זה ייכשל וגם אם יצליח, תמיד...‬
‫אזכור את זה בחיבה.‬
‫אתה נלהב.‬
‫צריך עוד אנשים כמוך בעולם.‬
‫אני מקווה שכשתצא מהכלא,‬
‫תעזור למדינה להתקדם.‬
‫איפה זה קרה?‬
‫מה?‬
‫הפעם הראשונה שעשית אהבה.‬
‫באוהל.‬
‫נהדר. זה יופי של מקום‬ ‫בשביל הפעם הראשונה.‬
‫הקולות של הטבע, האורות...‬
‫אתה צודק בעניין הזה. השאר היה...‬
‫איך לומר, ניסיוני.‬
‫וגם... קצר.‬
‫אוקיי, פרופסור.‬
‫אני מתקשרת כי העמיתה שלך,‬ ‫סילנה אוליביירה‬
‫נכנסת הערב למעצר‬ ‫ללא אפשרות לשחרור בערבות.‬
‫מה טוקיו אמרה שגרם לך‬ ‫לא לעצור אותה ל-72 שעות?‬
‫היא ניסתה להתחכם.‬
‫אני לא מבינה דבר אחד.‬ ‫למה אתה משחרר את אנשיך ולא בני ערובה?‬
‫בואי נגיד שהתגלעו‬ ‫כמה חילוקי דעות בקבוצה.‬
‫אתה דחוק לפינה, אתה יודע.‬
‫אני מודה שאת מנצחת, אבל זה קרב אחד.‬
‫הוא זניח ביחס למלחמה כולה.‬
‫הוא ממשיך להקניט אותך‬ ‫עם כל מה שהוא מתמודד איתו?‬
‫הוא רוקסטאר.‬
‫סלבה, מה שלומך?‬
‫מחזיק מעמד?‬
‫טוב...‬
‫לא ידעתי שקשירת שרוכים‬ ‫יכולה להכאיב כל כך.‬
‫אולי כדאי שתטפל בפציעות שלך.‬
‫אחות...‬
‫זו...‬
‫הצעה מאוד מפתה.‬
‫אטפל בך בשמחה,‬
‫אבל בבית שלי, כי אני רוצה לראות את בתי,‬
‫וזה לא יהיה רומנטי במיוחד.‬ ‫-אין לי רעיון טוב יותר.‬
‫אוקיי.‬
‫כשאת מבלה שנים במחשבה על משהו,‬
‫הדבר הזה הוא כל עולמך.‬
‫עולם מושלם.‬
‫אבל התוכנית לא היתה רק של הפרופסור.‬
‫היא היתה של כולנו. וכולנו פישלנו.‬
‫לראשונה הפרופסור הרגיש חלש.‬
‫לזחול אל זרועותיה של ראקל‬ ‫היה המפלט הטוב ביותר.‬
‫המפלט היחיד האפשרי.‬
‫עכשיו אתה בן ערובה.‬
‫מה העניין?‬
‫ניסו להרוג אותי.‬
‫כמעט ירו בי.‬
‫למה?‬
‫הסגירו את טוקיו למשטרה.‬
‫עמדתי להסגיר את עצמי.‬
‫אליסון!‬
‫עזבי אותה.‬
‫הילדה השתגעה.‬
‫מה אם טוקיו תבוא?‬ ‫-היא לא תבוא. זרקו אותה.‬
‫אולי זה טוב לנו.‬
‫טוב למה?‬ ‫-לצאת מכאן!‬
‫אחת ולתמיד.‬
‫כמה קשה להבין? לכל הרוחות!‬
‫הם כלאו את החברים שלנו‬
‫אחרי שהבטיחו לשחרר אותם!‬
‫כמה מאיתנו הושפלו מאוד.‬
‫הם הרסו לי מערכת יחסים,‬
‫את האבהות.‬
‫והכסף שהבטיחו אם נישאר...‬
‫הכול שקר.‬
‫תרמית! הוא אישר את זה!‬
‫כמה זמן נישאר פה בחוסר מעש?‬
‫הגנבים חלשים עכשיו.‬
‫זה ברור לגמרי. אם לא ננצל את ההזדמנות,‬
‫נניח להם להימלט. צריך לחסל אותם!‬
‫תגייסו את כל הכבוד שלכם, את האומץ,‬
‫את חיית הפרא שבתוככם!‬
‫אנחנו צריכים לעשות משהו. לא יודע מה.‬
‫לגנוב מהם אקדח.‬
‫מה?‬
‫מה אמרת? מאיפה נשיג אקדח?‬
‫להחליף אקדח מזויף באמיתי שלהם.‬
‫אם תצליח להשיג נשק מזויף,‬ ‫תוכל להחליף ביניהם.‬
‫אחד מהם יהיה לא חמוש,‬
‫ואחד מכם כן יהיה חמוש.‬
‫שלום, מותק.‬ ‫-אמא, מה את עושה כאן?‬
‫אמא!‬
‫מתוקה.‬
‫בואי.‬
‫אבל רגע אחד.‬
‫למה את ערה כל כך מאוחר?‬ ‫-רציתי לראות אותך.‬
‫גם אני, חמודה.‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫למה לא אמרת? הייתי מכינה ארוחת ערב.‬
‫באתם לארוחת ערב, לא?‬
‫כן. לאכול ולישון, נכון?‬
‫אתם יוצאים?‬
‫מצחיקה.‬
‫ובכן...‬
‫כן. לא?‬
‫בערך.‬
‫שאלת אותה?‬
‫האמת היא שלא...‬
‫התנשקנו, שזה בערך אותו הדבר.‬
‫אוקיי.‬
‫בואי, נלך.‬
‫יש בית ספר מחר.‬
‫אל תדאגי. אני אשכיב אותה.‬
‫תודה.‬
‫באמת הרבצת לו?‬
‫טוב...‬
‫כן.‬
‫האמת, הרתיח אותי לחשוב שהוא היכה אותך.‬
‫אני לא אוהב אלימות.‬
‫זה לא אמור לקרות, ואת יודעת להגן על עצמך.‬
‫אני לא הטיפוס...‬ ‫-סלבה.‬
‫אני שמחה שהחטפת לבעלי לשעבר.‬ ‫הייתי צריכה לעשות את זה בעצמי.‬
‫גם אם זה לא פוליטיקלי קורקט לומר זאת.‬
‫טוב.‬
‫לפעמים הדבר שאינו פוליטיקלי קורקט‬ ‫הוא הדבר הנכון.‬
‫אני מדבר מניסיון.‬
‫אני שמחה שאתה כאן.‬
‫טוב, מעכשיו אני רוצה שכולם‬ ‫יסגרו תיקים. ללא הפסקה.‬
‫לא נדבר על השקרים?‬
‫תפסיק להיות כמו גנדי או שאני אאכיל אותך‬ ‫חרא לארוחת בוקר, צהריים וערב.‬
‫חוץ מזה, אני מבטיחה לכם‬ ‫שאני לא שיקרתי לאיש.‬
‫ניירובי אחראית כעת. אז קדימה לארוז!‬
‫ניירובי די קשוחה בשביל בחורה.‬
‫ברלין, אנחנו טובעים.‬
‫אני חושבת שהדבר הכי חשוב‬ ‫הוא שכולנו נצא מפה בחיים‬
‫בלי לעשות עוד טעויות.‬
‫תגיד לי.‬
‫אתה איתי,‬
‫או נגדי?‬
‫אן דן דינו,‬
‫סוף על הקטינו,‬
‫אליק בליק בום.‬ ‫-אליק בליק בום.‬
‫אני איתך, ניירובי.‬
‫עד הסוף.‬
‫אצטרף להפיכה שלך.‬
‫ואפילו אתוודה שמדליק אותי‬
‫לשרת אישה שהיא אלילה.‬
‫כדאי שתתפלל לאלילה הזאת,‬ ‫כי היא מחזיקה את המורפיום שלך. אל תשכח.‬
‫זה המשרד שבו הם מחזיקים‬ ‫את הנשק המזויף.‬
‫אז?‬
‫מישהו צריך להיכנס ולקחת אקדח מזויף.‬
‫עם מי מהשודדים אתה מתכנן להחליף?‬
‫דנוור.‬
‫הוא הכי אידיוט.‬
‫מי ייקח את הנשק שלו?‬ ‫-מוניקה.‬
‫כשהוא יקרא לה לבוא לטיפול.‬ ‫-למה היא?‬
‫זו התאבדות.‬
‫כי הביריון ירה בה.‬
‫הוא לכד אותה. הוא ניצל‬ ‫את הפחד ואת הייאוש שלה‬
‫כדי לזיין אותה כמה פעמים.‬
‫אבל נראה שהוא עזב אותך, נכון?‬
‫כן.‬
‫מצטער.‬
‫זה קורה.‬
‫לפעמים אנחנו רוצים לשנות את החיים.‬
‫אנחנו מטפחים תקוות.‬
‫אבל אף שודד לא ייקח אותך.‬
‫בסדר.‬
‫אביא את האקדח.‬
‫יש לך את המפתח הנוסף למשרד?‬
‫לא.‬
‫מה זה תוכנית צ'רנוביל?‬
‫תוכנית צ'רנוביל היא נואשת אך יפהפייה.‬
‫להעיף את כל הכסף מהגג עם בלונים,‬
‫לפוצץ את הבלונים ביריות ולגרום‬
‫לגשם יפהפה. להתקשר לרדיו, לטלוויזיה.‬
‫כמו תהלוכת חג המולד‬ ‫עם שטרות של 50 אירו.‬
‫זו תוכנית צ'רנוביל?‬
‫אלפי בני אדם אוספים את הכסף,‬ ‫המשטרה אובדת עצות. תארו לכם.‬
‫מיליארד אירו נופלים מהשמים.‬ ‫-וואלה.‬
‫ואנחנו נעלמים בתוך ההמון.‬
‫יפה מאוד.‬
‫את יודעת שהפרופסור הוא אידיאליסט.‬
‫המסר חשוב לו יותר מהכסף.‬
‫לא אמרתי כלום כי צריך לכבד את העיתוי.‬
‫אחלו לי הצלחה.‬
‫מר טורס,‬
‫למשרד שלי!‬
‫תיכנס, מר טורס.‬
‫בוא נראה...‬
‫נוכל להגביר את קצב ההדפסה?‬
‫תני לי לחשוב. זה אפשרי.‬
‫אבל זה כרוך בסיכון גבוה.‬
‫אם המכונה תיתקע, ייקח כמה שעות לתקן.‬
‫חשב את העלייה בקצב הייצור.‬ ‫-בסדר, מיס ניירובי.‬
‫מר ארטורו.‬
‫תתרומם, טורס. לכל הרוחות, תתרומם!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זה לא עניינך. שמור על הפה שלך.‬
‫לך לכיוון הדלת. אל תנעל אותה.‬
‫מצטער, אבל אני צריך לדווח עליך.‬
‫אם יגלו שראיתי אותך, הלך עליי.‬
‫תקשיב, אידיוט!‬
‫יש לי אקדח.‬
‫אל תעז לדווח עליי‬
‫או שתהיה הראשון ללכת.‬
‫סליחה, זה אחד מהאקדחים המזויפים.‬
‫השארת את התיק פתוח.‬
‫תקשיב לי.‬
‫תקשיב טוב. לא אגיד את זה שוב.‬
‫כשכל זה ייגמר, ואני בטוח‬ ‫שזה ייגמר בעוד כמה שעות,‬
‫אתה תחזור‬
‫לעבודה המחורבנת שלך.‬
‫אני אחכה לך למחרת‬
‫עם מכתב פיטורין והערה בתיק האישי‬ ‫שיגרמו לך לחרבן במכנסיים.‬
‫אתה תידפק עד הפרישה, מבין?‬
‫יש לך שלוש בנות?‬
‫שתיים מהן היו מובטלות במשך...‬
‫שבע שנים, אם אני לא טועה.‬
‫אז אתה תחליט.‬
‫טורס.‬
‫מיס ניירובי.‬
‫מה העניין?‬
‫נגדיל את התפוקה בשני מיליון‬
‫מדי שעה.‬
‫תעשה את זה.‬
‫ונעשה הפסקות טכניות מדי שש שעות.‬
‫זה עוד שני מיליון.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫אני הולכת לפתור את זה, תשמעו לי.‬
‫משהו מטריד אותך?‬
‫לא.‬
‫אני חושש שזה היה הלילה הטוב בחיי.‬
‫סלבה. כבר השגת אותי. לא צריך להגזים.‬
‫זו האמת.‬
‫לא צפיתי את זה.‬
‫לא צפית?‬
‫אתה צופה הכול?‬
‫בואי נאמר...‬
‫אני אדם ש...‬
‫שבוחר בערב מה ללבוש למחרת.‬
‫אדם שנהיה אובססיבי‬
‫לגבי‬
‫הכנת הסיידר הטוב בעולם.‬
‫וגם,‬
‫למדתי את הכול. למדתי...‬
‫חומציות, התססה...‬
‫כל תגובה אפשרית של כל רכיב.‬
‫שנה,‬
‫אחרי שנה.‬
‫אם יש תפוח רקוב אחד,‬
‫הלכה כל החבית.‬
‫סלבה, אתה ממש בעניין של הסיידר, נכון?‬
‫זה היה חלום של אבא שלי.‬
‫הוא מת לפני שהספיק להגשים אותו.‬
‫הוא...‬
‫הוא רצה להכין...‬
‫אלפיים ארבע מאות חביות.‬
‫אני מבינה את המחווה,‬
‫אבל אולי תכין חצי‬
‫מהחצי של החצי...‬
‫ואז‬
‫תקדיש את עצמך לחלומות שלך?‬
‫בואי ניסע.‬
‫אני אסגור את מפעל הסיידר‬
‫בתוך כמה ימים,‬
‫ניסע למקום בקאריביים.‬
‫טוב...‬
‫לי אין סיידר,‬
‫אבל יש לי אמא ובת,‬
‫ויש לי שוד לפענח.‬
‫ניקח את אימך,‬
‫ואת בתך איתנו.‬
‫תחשבי איך יהיה לגדל אותה על החוף.‬
‫ראקל.‬
‫אני לא רוצה שזה יתפוגג.‬
‫אני לא רוצה להתעלם‬
‫מהתשוקה הזו להרגיש חי.‬ ‫אף פעם לא הרגשתי את זה בכזו עוצמה.‬
‫תחצה את האוקיינוס‬
‫עם אמא, בת ו...‬
‫סבתא?‬
‫עכשיו, כן.‬
‫יש לי תוכנית חלופית.‬
‫לעזאזל, זה פשוט...‬
‫כל כך מטורף,‬
‫שאני...‬
‫לא יכולה לדמיין את עצמי עושה משהו אחר.‬
‫תגמרי עם השוד. תעשי מה שצריך...‬
‫ואז ניסע.‬
‫בסדר.‬
‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫כולם להקשיב!‬
‫אנחנו פותרים את זה תוך 24 שעות,‬
‫וחוזרים לחיים שלנו. הזנחנו אותם.‬
‫סוארז, תתקשר למפקד סאנצ'ז.‬
‫לא אתן לאף אחד להיהרג או להיתפס.‬ ‫אז, ניירובי,‬
‫תקשיבי, הגעת רחוק מאוד.‬
‫אני מברך אותך מקרב לב.‬
‫תקשיבי, אני אוציא אתכם משם.‬
‫לפני שתהיה להם הזדמנות.‬
‫תביא את לובו ואת יחידת מבצעים מיוחדים.‬ ‫-מה את מתכננת?‬
‫אני מתחילה לחשוב שהאדם שבחוץ‬ ‫הוא המוח מאחורי המבצע הזה.‬
‫הוא זה שהוביל אותנו לבית בטולדו.‬
‫אני יודעת איך לתפוס אותו.‬
‫מה שאנחנו צריכים לעשות‬ ‫זה לכנס את בני הערובה.‬
‫תודה. אין מספיק כוח אדם‬ ‫לשמור על בני הערובה.‬
‫הבטחנו להם להשתחרר. בוא נשחרר אותם.‬
‫נשחרר אותם. תני לי שעה.‬
‫זה מחזה מרהיב מדי בשביל קהל כל כך קטן.‬
‫כן.‬ ‫-אני משחרר 11 בני ערובה,‬
‫בתנאי אחד.‬
‫אני רוצה עיתונאי‬ ‫שיסקר את הסיפור מבפנים.‬
‫דיווח ישיר.‬
‫שמע, אני רוצה לעזור עם התעמולה שלך,‬
‫אבל אני לא יכולה להכריח אזרח להיכנס לשם.‬
‫אתה יודע את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫את צודקת לגמרי.‬ ‫אבל את לא צריכה להכריח אף אחד.‬
‫פשוט תציעי. אין לי ספק‬
‫שהרבה עיתונאים יקפצו‬ ‫על ההזדמנות לריאיון כזה.‬
‫אחשוב על זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫תזכרי שאני מקליט את השיחות שלנו.‬ ‫בפעם האחרונה‬
‫סירבת לשחרר בני ערובה,‬
‫ובואי נאמר שזה לא התקבל יפה בקרב הציבור.‬
‫אבל, כמובן, קחי את הזמן.‬
‫בן זונה.‬
‫פאק.‬
‫טוב, נחליף נושא. איך אסביר...‬
‫אתם אוהבים כדורגל?‬ ‫-בטח, כדורגל.‬
‫פרופסור, במדינה שאני‬ ‫בא ממנה כדורגל זה עניין גדול.‬
‫אז תאר לך משחק כדורגל.‬
‫שוב כדורגל?‬ ‫-תקשיבי. משחק בגביע העולם.‬
‫ברזיל משחקת נגד קמרון. מי מנצח?‬
‫זה קל!‬
‫או בעצם...‬
‫מי אתה רוצה שתנצח?‬
‫אני אומר שברזיל מנצחת.‬
‫אבל אני בעד קמרון.‬
‫קמרון.‬ ‫-כן.‬
‫קמרון, ברור.‬
‫קמרון, כל הדרך.‬
‫אם תתבוננו מקרוב,‬ ‫באופן אינסטינקטיבי, בני אדם‬
‫תמיד,‬
‫תמיד יבחרו בצד החלש יותר.‬
‫האנדרדוג.‬
‫אז נראה לעולם את החולשה שלנו,‬
‫את הפצעים שלנו.‬
‫שיידעו שאנחנו על סף...‬
‫כניעה.‬
‫זה יעורר...‬
‫רגש.‬
‫אני מאמין שכל מי שאינו ברזילאי‬ ‫יבחר בקמרון.‬
‫כולל כמה ברזילאים.‬
‫או ברזילאיות.‬ ‫-טוב, חבר'ה.‬
‫לקמרון!‬
‫איך הולך שיר הכדורגל הזה?‬
‫קמרון, קמרון, קמרון!‬
‫קמרון!‬
‫-עוברים לתוכנית קמרון.‬
‫נשחרר את בני הערובה שבמרתף.‬
‫ונביא כתב וצלם לסקר את זה.‬
‫צריך שמישהו יתראיין.‬
‫אני מציעה...‬
‫אותך, ריו.‬
‫אני מבינה את הכעס שלך,‬
‫אבל צריכים אותך.‬
‫אתה אמפתי.‬
‫את חושבת שאדבר בטלוויזיה?‬
‫טוקיו תראה אותי בכלא, מחייך מאוזן לאוזן,‬
‫מתראיין כאילו לא קרה כלום.‬
‫עכשיו אני בן ערובה.‬
‫אל תכללי אותי.‬
‫לעזאזל, אני אעשה את זה.‬
‫אני בכיין מלידה.‬ ‫-אתה לא בכיין.‬
‫אתה גורם לאחרים לבכות.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫אם לא צריך לדבר הרבה.‬
‫אפשר. אפשר, אבל לא.‬
‫לא.‬
‫אני אעשה את זה עם מסכה.‬
‫עם מסכה?‬
‫בשידור חי?‬
‫מה אנחנו, המחתרת הבסקית?‬
‫ג'יהאדיסטים?‬
‫לא, לא.‬
‫צריך שהריאיון הזה יתבצע‬
‫בפנים גלויים.‬
‫כך שספרד כולה‬
‫תרגיש את העיניים שלנו,‬
‫את הנשימות שלנו. שיבינו את הכאב,‬
‫את הצער.‬
‫טוב.‬
‫אתה רוצה לעשות את זה.‬
‫אבל אתה מבין‬
‫מה הבעיה?‬
‫אם אי פעם פגשתי מישהו‬ ‫שלא מרגיש כאב או צער, זה אתה.‬
‫טוקיו לא כאן.‬
‫ריו לא רוצה.‬
‫אל תתנשאי על מישהו‬ ‫שיודע לבצע את העבודה.‬
‫אני יכול להיות מנחה טוב.‬
‫הוא צודק. הוא טוב במשחק תפקידים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אתה תעשה את זה.‬
‫ריאיון בתמורה לשחרור 11 בני ערובה.‬ ‫אני לא יודע.‬
‫זה מוצדק יותר.‬
‫נחטוף על זה,‬
‫אבל אין לנו ברירה אלא להסכים.‬ ‫-בואו נזכור את זה,‬
‫ונציג את זה כפעולה של שקיפות.‬
‫תציג מה שאתה רוצה. מה עם הדבר השני?‬
‫הדבר שאת רוצה לעשות בבית החולים.‬
‫בתמורה למה? איזו ראיה? צלחת עם אנשובי?‬
‫יש להם מישהו בחוץ שמחבל בראיות.‬
‫אנחל עלה עליו, לכן ניסו להרוג אותו.‬
‫כולנו קראנו את דוח התאונה של אנחל.‬
‫אין הוכחה שנעשתה חבלה.‬
‫אל תשכחי שהוא נהג שתוי.‬
‫בסדר. רוצים הוכחה? נעשה את זה.‬
‫תנו לי להדליף לעיתונות שאנחל,‬
‫היחיד שיודע מה זהותו,‬ ‫עומד להתעורר מהתרדמת.‬
‫אני מבטיחה לכם שלפני השעה חמש,‬
‫הבחור יגיע לבית החולים להרוג אותו.‬
‫אבל אנחנו נהיה שם כדי לתפוס אותו.‬
‫את מבקשת ממני למלא את בית החולים‬
‫בסוכנים סמויים, כמו בקריקטורה משטרתית?‬
‫כדאי שנרכז את המאמצים שלנו במפעל.‬
‫ואם הם יחטפו את העיתונאים?‬
‫הריאיון הוא מסך עשן. תכסיס לבזבוז זמן.‬
‫המפקד. בואו, לשם שינוי,‬
‫נהיה אלה שמניחים את המלכודת.‬
‫יספיקו לך עשרה?‬
‫עשרים.‬
‫מוניקה, הגיע זמן הטיפול.‬
‫בואי.‬
‫אם תורידי את החליפה, אטפל בך.‬
‫אתה מוכן להסתובב?‬
‫אם אנחנו לא יחד.‬
‫אין בעיה.‬
‫אפשר?‬
‫רגע.‬
‫כן.‬
‫איך הפצע?‬
‫כואב מאוד.‬
‫ושורף.‬
‫תהיה לנו הזדמנות אחת.‬
‫אני רוצה לתפוס אותו חי.‬
‫לא יורים אלא אם יש סכנת מוות.‬
‫הדבר הראשון שנעשה‬
‫זה להוציא את אנחל‬ ‫ולהעביר אותו למקום בטוח.‬
‫כדי לעשות זאת, נכין חדר בקומה אחרת.‬
‫אחרי שנעביר אותו נדליף‬ ‫את ההודעה על התאוששותו.‬
‫והמטרה תתחיל לנוע אלינו.‬
‫חשוב שכולם יישארו בעמדותיהם.‬
‫שכולם ייכנסו לתפקיד‬ ‫ויבצעו אותו באופן מושלם.‬
‫זה מבצע מורכב.‬
‫אנחנו צריכים להיות מרוכזים ביותר.‬
‫תהיה לנו גישה למצלמות המעקב.‬
‫אני לא רוצה אבטחה בקומה.‬ ‫גם לא של בית החולים.‬
‫בלי ניידות בקרבת מקום.‬
‫נפרוס למנוול שטיח אדום עד החדר של אנחל‬
‫ושם לובו ימתין.‬
‫הסוכן בלמסדה יחליף את מארי כרמן.‬
‫הם יחכו שם, מוכנים להפתיע אותו.‬
‫מדובר בגבר בגיל העמידה.‬
‫אתם תהיו 20 והוא אחד.‬
‫הוא לא יכול לברוח.‬
‫עשית את זה?‬
‫תני.‬
‫מהר.‬
‫זה טעון.‬
‫תפסיקו לארוז ותחביאו מה שאפשר.‬
‫יוצאים מכאן! הנה.‬
‫להחביא.‬
‫מהר!‬
‫אנחנו יוצאים. זה נמשך זמן רב מדי. חרא.‬
‫בואו.‬
‫היום החמישי לחטיפה.‬ ‫בן ערובה ושני שוטרים נפצעו,‬
‫פיצוץ, בני ערובה נמלטו,‬
‫וכעת מצלמות ערוץ 6 עומדות להיכנס למקום‬
‫שכל העולם עוקב אחריו.‬
‫העיתונאים בדרכם לשער.‬
‫יש לזכור את החשיבות ההיסטורית‬ ‫של הרגע הזה.‬
‫מאות גופי תקשורת בעולם‬ ‫מעבירים את השידור שלנו...‬
‫עקוב אחריהם עד שייכנסו.‬
‫הפעם הראשונה שצוות טלוויזיה משדר...‬
‫פותחים את השער. שימו לב,‬
‫עצרו בתחתית המדרגות.‬
‫... במטבעה המלכותית של ספרד. רגע מכריע.‬
‫בעוד פחות מדקה, נחזה ברגע היסטורי.‬
‫כתבת של ערוץ 6 וצלם ייכנסו לאתר השוד.‬
‫המשטרה יכולה להגיע רק עד לכאן.‬ ‫מכאן והלאה,‬
‫הכתבת והצלם לבדם.‬
‫מעולם לא ראינו דבר כזה.‬
‫הרחובות ריקים בכל רחבי המדינה.‬
‫חזרו לעמדותיכם.‬
‫שלום, בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני אנדרס דה פונולוסה. תודה לך.‬
‫אתה מוכן לשים עליך את זה?‬
‫בטח.‬
‫אנחנו כבר מקבלים שידור.‬
‫אנחנו בשידור חי מתוך המטבעה.‬ ‫-ראקל.‬
‫מר פונולוסה, עליי לשאול אותך,‬ ‫למה אפשרתם‬
‫סיקור בשידור חי?‬
‫זהו רגע חשוב מאוד עבור כולנו כאן,‬
‫ורצינו לתעד אותו ולשתף את הציבור.‬
‫בבקשה, בואי איתי. מכאן.‬
‫זהו אנדרס דה פונולוסה,‬
‫פנים מוכרים למשטרה.‬
‫שודד, מודיע, הורשע בסחר בנשים.‬
‫אלה 11 בני הערובה‬
‫שעומדים להשתחרר.‬ ‫-הנה הם.‬
‫אני מזהה את מנואל גרסיה,‬
‫את אלפונסו מרטינז.‬
‫ואת מריה קורנחו. נראה שמשחררים אותם.‬
‫כולנו מתוחים...‬ ‫-צוות העזרה הראשונה, הכן.‬
‫.. כמעט כמו ילדים שמחכים לצלצול הגואל.‬
‫אני רוצה להודות לכם, לכולכם.‬
‫על החוסן והאומץ‬
‫שהפגנתם.‬
‫ו...‬
‫במיוחד את.‬
‫את ובנך.‬
‫הוכחת שאת אישה חזקה.‬
‫למה החלטתם רק עכשיו,‬
‫אחרי חמישה ימים,‬
‫לשחרר חטופים?‬
‫חמישה ימים?‬ ‫קשה להאמין שעברו רק כמה ימים.‬
‫תביני...‬
‫עברנו חוויה קשה.‬
‫המצב קריטי.‬
‫הברירה היחידה שלנו היא כניעה.‬
‫לכן אתם פה.‬
‫המחווה הזו היא ההתחלה של הסוף‬ ‫עבור כולם.‬
‫הלסינקי,‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אתם יכולים ללכת.‬
‫תודה.‬
‫הצלפים מוכנים.‬ ‫צוות הסתערות 1, לשמור מרחק.‬
‫קיבלתי.‬
‫אנחנו משחררים חטופים‬ ‫כדי להבטיח תנאי כניעה טובים.‬
‫האם נכנעתם?‬ ‫-הבנו שהפסדנו.‬
‫לפתוח את הדלתות!‬
‫אחד עשר שוחררו.‬ ‫אנחנו צופים בזה בשידור חי.‬
‫הם יוצאים.‬ ‫-סוף-סוף, חדשות טובות מהמטבעה.‬
‫הנה הם. זהו רגע מרגש.‬ ‫נראה שהשודדים נכנעים.‬
‫אך יש כותרות נוספות, רציניות.‬
‫- בבסיס השוד -‬
‫פונולוסה הודה שהמצב קריטי‬
‫ושעליהם להיכנע.‬
‫מילותיו היו,‬ ‫"זו ההתחלה של הסוף עבור כולם,‬
‫הבנו‬
‫שהפסדנו."‬
‫לא יודע אם ראיתם פעם גופה.‬
‫לחלק מאיתנו זו גם פעם ראשונה.‬
‫באתם לפה לשדר את האמת.‬
‫בבקשה. זו האמת.‬
‫נחלנו הפסד.‬
‫הובסנו.‬
‫חשוב שתאשרו את זה,‬
‫בבקשה.‬
‫כן.‬
‫אין לו דופק.‬
‫בני הערובה הנמלטים פגעו בו.‬
‫הוא מת בתוך שעות.‬
‫אולי לאנשים שם,‬
‫האיש הזה הוא רק גנב.‬
‫אבל בשבילנו הוא היה יותר מחבר.‬
‫אף אחד לא מכין אותך לזה.‬
‫אף אחד. זו אחת הסיבות ששחררנו חטופים.‬
‫כמה מאיתנו חשבו שלא יצליחו‬ ‫לצאת מפה בחיים.‬
‫לא העליתי על דעתי שזה יהיה הוא.‬
‫אתה מתכוון שהיו בכנופיה‬ ‫אנשים שהיו מוכנים להקריב את עצמם?‬
‫לא.‬
‫ממש לא. אנחנו אנשים פשוטים.‬
‫אנשים שעברו דברים קשים...‬
‫מכל מיני סוגים. כמו כולם.‬
‫גם מחלות סופניות. ונאלצנו‬
‫לנקוט באמצעים קיצוניים כאלה‬ ‫כדי להשאיר משהו למשפחות שלנו.‬
‫להשאיר משהו לאהובינו.‬
‫האמת היא שאני סובל ממחלה בשם מיופתיה.‬
‫המשטרה יודעת.‬
‫לא הפריע להם להפיץ עליי שקרים.‬
‫אבל תרשו לי לומר לכם, אני אולי גנב...‬
‫תמיד הייתי. שדדתי בנקים וחנויות תכשיטים.‬
‫פרצתי לבתי פאר. אבל מעולם לא מכרתי איש.‬
‫מעולם לא מכרתי אישה.‬
‫אני לא סרסור,‬
‫שסוחר...‬
‫ושאונס קטינות.‬
‫אני לא.‬
‫תשאלו את המשטרה איפה העדויות לכך.‬
‫אתה מתכוון שהמשטרה שיקרה לציבור?‬
‫המשטרה משקרת!‬
‫הם משקרים לציבור!‬
‫הם שיקרו לחבריי.‬
‫הם הכפישו את שם משפחתי.‬
‫אני גנב.‬
‫אבל יש לי זכות לא להיות מוכפש.‬
‫יש לי זכות כמו לכולם‬
‫למות בשקט...‬
‫בכבוד.‬
‫בבקשה, קאט. אני לא יכול להמשיך.‬
‫באותו בוקר כל העולם עסק בנו.‬
‫אנשים השתתקו בבתי קפה ובמוניות.‬
‫פונולוסה אומר שהמשטרה משקרת.‬
‫שהם מלעיטים את התקשורת‬ ‫בשקרים לגבי עברו.‬
‫ודורש שיציגו ראיות משפטיות.‬
‫היינו הקמרונים שמשחקים יחפים נגד ברזיל.‬
‫כולם הריעו לנו.‬
‫אנחנו עוברים לעמיתינו בחדשות,‬ ‫כריסטינה סאבדרה, בבקשה.‬
‫מבזק מיוחד:‬ ‫המפקח אנחל רוביו מתעורר מהתרדמת.‬
‫הוא אושפז אחרי תאונת דרכים.‬
‫כזכור, סגן המפקחת‬ ‫היה מעורב בתאונת דרכים‬
‫בכביש אם-506 כשרכבו‬ ‫התנגש באתר עבודות בכביש‬
‫באחד הנתיבים והתהפך כמה פעמים.‬
‫פרופסור, ראית אותנו בטלוויזיה?‬
‫ניירובי, אני רוצה שתהיו מתואמים לגמרי,‬ ‫כמו נבחרת חתירה.‬
‫תגידי לריו שכקפטן הספינה,‬ ‫אני אוציא את טוקיו מהכלא.‬
‫כן, המפקד. נשמע טוב.‬
‫תני לי את ברלין.‬
‫ברלין.‬
‫אני?‬
‫כן, אתה.‬
‫תודה.‬
‫כן?‬
‫סגן המפקחת רוביו מתעורר מהתרדמת.‬
‫מה הסיכויים שזה נכון?‬ ‫-לא יודע.‬
‫זו עבודת משטרה בסיסית.‬
‫להגיד שהקורבן מתעורר כדי למשוך אותך לשם‬
‫לגמור את העבודה. זה עובד רק בקומדיות.‬
‫ואם לא?‬
‫הוא היחיד שיודע מי אני. הקצה הפתוח היחיד.‬
‫באיזה חדר הוא?‬
‫חדר 119.‬
‫זו מלכודת.‬
‫כן.‬
‫סיכוי של 90 אחוז שזו מלכודת.‬
‫תשעים ותשעה.‬ ‫-תשעים ותשעה.‬
‫נשאיר אחוז אחד ליד המקרה?‬ ‫-לא.‬
‫תצטרך לוודא. ואם זו אינה מלכודת,‬
‫לחסל אותו.‬
‫להיכנס לבית חולים,‬
‫שבו ללא ספק יחכו לי 50 שוטרים?‬
‫סרחיו, תחשוב, לעזאזל.‬
‫בילית חצי מהילדות שלך בבית חולים.‬
‫איך תיכנס למלכודת בלי להיתפס,‬
‫כשאתה יודע שחיל הפרשים מחכה לך שם?‬
‫הפתרון הוא...‬
‫לגרום לחיל הפרשים...‬
‫לנוס.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫תמר בן יהודה‬