Apel de control.
- Totul merge ca uns. - „Ca uns”?
„Ca uns”, când poliția o interoghează pe Tokyo?
Când aproape că l-ai executat pe Rio?
Berlin, ce faci?
Profesore, sunt Nairobi.
Berlin nu se simte bine.
De acum înainte, la comandă sunt eu.
Să-nceapă matriarhatul!
Dacă am face o fotografie, ar putea fi ultima mea clipă în Monetăria Regală.
Lăsând în urmă erori,
un grup slăbit
și o jefuitoare cu tupeu, care să-i ducă în spate: Nairobi.
Profesore, lucrurile au scăpat de sub control.
Situația a devenit critică.
Tokyo a jucat ruleta rusească cu Berlin, care era legat de un scaun.
Berlin a predat-o apoi poliției, pe urmă, Rio a dezertat
și Berlin aproape l-a ucis ca un pluton de execuție vietnamez.
Helsinki l-a asfixiat pe Oslo.
L-a omorât?
Era ca o legumă.
Helsinki zice că asta și-ar fi dorit. E un dezastru de proporții.
Așa că sunt obligată să preiau controlul până ce situația se va calma!
Ce făcea cu poliția?
Am fost la casa din Toledo. Făcea parte din plan.
Profesore,
trebuie să știm în ce situație suntem.
LUNI, ORA 21:00
Există unele probleme nerezolvate.
83 DE ORE DE LA LOVITURĂ
Asta era cea mai mare problemă nerezolvată.
Subinspectorul Ángel îl descoperise pe Profesor.
I-a luat amprentele și urma să-și revină din comă pentru a dezvălui asta.
Zilele Profesorului erau numărate...
la fel ca a celorlalți.
POLIȚIA NAȚIONALĂ
Din ce-mi spui, nici acolo situația nu-i prea bună.
Fă ce trebuie afară și, între timp, dreg lucrurile de-aici.
Îți fac legătura cu apelul din cort.
Dnă inspector.
Vreau să lămuresc o problemă importantă.
Cum vrei să-ți spun de-acum înainte?
Profesore? Sergio? Sau... dl Marquina?
Pentru tine, rămân Profesorul.
Așa ne-am cunoscut.
Te voi ține minte ca inspector Murillo, chiar dacă, într-o zi, îmi vei fi călău.
Îți mai amintești debutul în amor?
Normal. Așa ceva nu se uită, nu?
Acesta este debutul meu...
în lumea interlopă.
Fie că voi eșua, fie că voi reuși, întotdeauna...
mi-l voi aminti cu drag.
Ești un entuziast.
Lumea are nevoie de oameni ca tine.
Sper că, după ce te vei elibera,
vei contribui la mersul înainte al acestei țări.
Unde a avut loc?
Ce?
Prima ta partidă de amor.
Într-un cort.
Minunat! Vezi tu, cortul e un loc potrivit pentru prima dată.
Sunetele din natură, luminile...
Da, asta așa e. Restul a fost...
să zicem, experimental.
Și... scurt.
Bine, Profesore.
Am sunat, fiindcă partenera ta, Silene Oliveira,
merge diseară în arest provizoriu, fără cauțiune.
Ce-a zis Tokyo de n-ai folosit arestul de 72 de ore?
A încercat să facă pe deșteapta.
Un lucru nu înțeleg. De ce îi scoți pe-ai tăi, în loc de ostatici?
Să zicem că au fost neînțelegeri în grup.
Ești prins în corzi, știi asta.
Recunosc c-ai învins, dar n-a fost decât o luptă.
E minusculă față de-un război.
Te provoacă, deși are de-a face cu o revoltă?
E un star rock.
Salva, ce faci?
Cum reziști?
Păi...
Nu-mi închipuiam că legatul șireturilor poate fi așa dureros.
Ar fi bine să-ți îngrijești contuziile.
O asistentă...
E o...
propunere foarte sugestivă.
Mi-ar plăcea să te îngrijesc, dar...
acasă la mine, fiindcă vreau să-mi văd fiica.
- N-ar fi o întâlnire prea romantică. - Mi se pare planul ideal.
Bine.
Când petreci ani buni gândindu-te la ceva,
acel lucru constituie întreaga ta lume.
O lume perfectă.
Dar nu era doar planul Profesorului.
Era al tuturor. Și, cu toții, îl stricam.
Profesorul s-a simțit, o noapte, slab.
Iar brațele lui Raquel păreau cel mai bun refugiu.
Unicul posibil.
Acum ești ostatic.
Ce-ai pățit?
Au încercat să mă ucidă.
Aproape m-au împușcat.
De ce?
Au predat-o pe Tokyo poliției.
Voiam să mă predau.
Alison!
Las-o.
Fata și-a pierdut mințile!
- Dac-ar apărea Tokyo, ce s-ar întâmpla? - Nu va apărea. Au alungat-o.
Ar putea fi un lucru bun.
- Bun pentru ce? - Ca să ieșim de-aici!
Definitiv!
La naiba, e atât de greu de priceput?
Ne-au încuiat colegii,
când le promiseseră libertatea!
Unii dintre noi au fost cu adevărat umiliți.
Mi-au distrus relația,
șansa de a fi tată.
Iar banii pe care ni i-au promis ca să stăm aici...
sunt o minciună.
Un fals nenorocit! El a confirmat asta!
Cât mai stăm aici fără să facem nimic?
Jefuitorii sunt slabi acum.
Nimeni nu poate spune că nu. Dacă nu vom profita de ocazia asta,
îi vom lăsa să scape. Trebuie să-i lichidăm!
Să ne adunăm demnitatea, curajul,
bestia pe care o ascundem în noi!
Trebuie să facem ceva. Nu știu.
Să le furăm o armă.
Poftim?
Ce spui? De unde să luăm un pistol?
Schimbați unul de-al lor cu unul fals.
Dacă puneți mâna pe una din armele false, puteți să o schimbați.
Unul din ei va fi dezarmat.
Și unul din voi va fi înarmat.
- Bună, dragă! - Mamă, ce faci aici?
Mămico!
Draga mea!
Vino încoace.
Dar așteaptă puțin.
- De ce ești trează atât de târziu? - Voiam să te văd.
Și eu, puiule.
Bună!
De ce n-ai zis nimic? Aș fi gătit ceva pentru cină.
Ați venit să cinați, nu?
Da, să cinăm și să dormim un pic. Nu?
Ieșiți împreună?
Vai...
Păi...
Da, nu?
Oarecum.
Ai rugat-o să ieșiți?
Păi, de fapt, eu nu...
Dar ne-am sărutat, ceea ce e... cam totuna.
Bine.
Hai, să mergem.
Mâine ai școală.
Stai liniștită, o culc eu.
Mulțumesc.
Chiar l-ai lovit?
Păi...
da.
Sincer, m-a înfuriat gândul că a ridicat mâna asupra ta.
Nu-mi place violența.
Nu se face așa ceva, iar tu știi să te aperi.
- Nu sunt genul care să... - Salva.
Mă bucur că l-ai bătut pe fostul meu soț. Ar fi trebuit să fac asta eu însămi.
Deși nu e corect politic să spun asta.
În fine...
uneori, incorectitudinea politică e singura opțiune.
Ți-o spun din experiență.
Mă bucur că ești aici.
De-acum, toată lumea închide saci. Neîncetat!
Niciun cuvânt despre minciuni?
Dac-o mai faci pe Gandhi, o să mănânci căcat dimineața, la prânz și seara.
În plus, te asigur că nu am mințit pe nimeni.
Nairobi e șefa acum. Așa că puneți-vă pe împachetat!
Nairobi are mână grea, pentru o femeie.
Berlin, ne ducem la fund.
Cred că acum cel mai important e să ieșim toți în viață de-aici,
fără să facem alte greșeli.
Spune-mi.
Ești cu mine...
sau împotriva mea?
Ala-bala
portocala,
- toată casa-i alandala. - Alandala.
Sunt cu tine, Nairobi.
Până la moarte.
Îți voi respecta lovitura de stat.
Ba chiar recunosc că mă excită
ideea de a sluji o femeie care e o zeiță.
Fă bine și te roagă la această zeiță, căci morfina ta e la ea. Nu uita asta.
Acesta e biroul unde țin pistoalele false.
Și?
Unul din noi trebuie să intre și să ia o armă falsă.
Căruia dintre jefuitori vrei să i-o schimbi?
Lui Denver.
E cel mai prost.
- Cine o să-i ia arma? - Mónica.
- Când o cheamă pentru tratament. - De ce ar face asta?
E sinucidere curată.
Fiindcă bruta a împușcat-o.
A izolat-o, a profitat de frica și disperarea ei...
ca s-o reguleze repetat.
Iar acum se pare că te-a părăsit, nu?
Da.
Îmi pare rău.
Așa se întâmplă.
Câteodată, vrem să ne schimbăm viața.
Ne facem iluzii.
Dar n-o să te ia niciun jefuitor.
Bine.
Mă duc după pistol.
Ai copiile cheilor la birou?
Nu.
Ce este Planul Cernobîl?
Planul Cernobîl e un plan... disperat, dar foarte frumos.
Lansăm banii în baloane, de pe acoperiș,
spargem baloanele cu focuri de armă și stârnim
o ploaie superbă, atrăgând presa, radioul, televiziunea.
Ca la parada de Crăciun, dar cu bancnote de 50 de euro.
Ăsta e Planul Cernobîl?
Mii de oameni care culeg banii, aruncând poliția în haos, închipuiți-vă.
- Un miliard de euro, picând din cer. - Sigur.
Și noi ne facem nevăzuți în mulțime.
Frumos.
Știți că Profesorul e un idealist.
Îi pasă mai mult de mesaj decât de bani.
Nu v-am zis, căci trebuie să respectăm orarul.
Urați-mi baftă.
Domnule Torres,
la mine-n birou!
Intră, dle Torres.
Să vedem...
putem să mărim ritmul de tipărire?
Să mă gândesc. E posibil.
Dar ne-am asuma un mare risc.
Dacă se blochează, ne ia câteva ore să degajăm mașina.
- Calculează creșterea producției. - Bine, dră Nairobi.
Dle Arturo.
Ridică-te, Torres. La naiba, ridică-te!
- Ce faci? - Nu te privește. Fii discret.
Mergi spre ușă. Nu o încuia.
Regret, dar trebuie să te reclam.
Dacă află că te-am văzut, sunt terminat.
Uite... idiotule!
Am un pistol.
Dacă mă vei reclama,
vei fi primul care dispare.
Scuză-mă, Arturo, dar e unul dintre pistoalele false.
Ai lăsat geanta deschisă.
Ascultă-mă.
Ascultă-mă bine, că nu-ți repet.
Când se va termina totul și te asigur că se va întâmpla în câteva ore,
te vei întoarce
la slujba ta de rahat.
Eu te voi aștepta a doua zi
cu o concediere grasă și un dosar disciplinar de-o să te caci pe tine.
Vei fi cu tinicheaua de coadă până la pensie. Pricepi?
Ai trei fiice?
Două sunt șomere de...
șapte ani, dacă nu mă-nșală memoria.
Depinde de tine.
Torres.
Dră Nairobi.
Ce e?
Putem mări producția cu două milioane
pe oră.
Așa să faci!
Vom face pauze tehnice o dată la șase ore.
- Asta înseamnă două milioane în plus. - Foarte bine.
Dacă nu pun treaba pe roate, să nu-mi ziceți Nairobi.
Te frământă ceva?
Nu.
Doar că a fost cea mai bună noapte din viața mea.
Salva, m-ai cucerit deja, nu e nevoie să exagerezi.
E adevărat.
Nu calculasem asta.
Nu calculaseși?
Calculezi absolut totul?
Să spunem că...
sunt un om care...
își alege dinainte hainele pentru a doua zi.
Un om care are obsesia...
să...
facă cel mai bun cidru din lume.
Și...
am studiat totul. Am studiat...
aciditatea, fermentația...
Orice posibilă reacție a oricărui ingredient.
An...
după an.
Și e posibil să ai un măr stricat...
care strică întregul butoi.
Salva, ești prins rău de cidru, nu?
A fost un vis al tatălui meu.
N-a trăit să și-l împlinească.
El...
A vrut să facă...
două mii patru sute de butoaie.
Înțeleg omagiul...
dar de ce nu faci jumătate...
sau jumătate din jumătate...
și-apoi...
să te dedici propriilor vise?
Hai să plecăm.
Închei afacerea cu cidrul
în câteva zile
și plecăm într-o țară din Caraibe.
Păi...
Nu am cidru,
dar am o mamă și o fiică
și un jaf de rezolvat.
Le luăm pe mama
și pe fiica ta și le ducem cu noi.
Să-ți crești fiica pe-o plajă...
Raquel...
Nu vreau să dispară acest sentiment.
Nu vreau să ignor...
această dorință de a mă simți viu. Niciodată n-a fost așa de puternică.
Ai traversa oceanul...
cu o mamă, o fiică și...
o bunică?
În clipa asta, da.
Am un plan de rezervă.
La naiba, e o idee...
așa de nebunească...
încât...
nu mă văd făcând altceva.
Termină cu jaful. Fă ce ai de făcut...
și plecăm pe urmă.
Bine.
- Bine. - Bine.
Bine.
Da.
Atenție, toată lumea!
Rezolvăm jaful în 24 de ore
și ne-ntoarcem la viețile noastre cam neglijate în ultima vreme.
Suárez, sună-l pe comisarul Sánchez.
Nu permit să mai moară sau să mai fie prins cineva. Așa că, Nairobi,
ascultă. E minunat c-ai ajuns unde ai ajuns.
Ai sincerele mele felicitări.
Ascultă-mă, vă voi scoate de-acolo.
Înainte să poată trage vreun foc.
- Adu-i pe Lobo și restul de la operativ. - La ce te gândești?
Încep să cred că cel de-afară e adevăratul creier al operațiunii.
E cel care a plantat probe la moșia din Toledo.
Știu cum să-l prind.
În primul rând, luăm ostaticii.
Mersi. N-avem destui oameni ca să păzim ostaticii.
Le-am promis libertatea, să le dăm libertatea.
Îi vom elibera. Lasă-mă o oră.
E un spectacol mare pentru un public așa mic.
- Da. - Voi elibera 11 ostatici.
Cu o condiție.
Vreau un reporter care să transmită din interior.
Să transmită în direct.
Mi-ar plăcea să te ajut cu propaganda,
dar nu pot obliga niciun civil să intre acolo.
- Știi bine asta. - Adevărat.
Ai perfectă dreptate. Dar nu trebuie să obligi pe nimeni.
Nu trebuie decât să sugerezi. Sunt sigur
că se vor oferi mulți reporteri pentru un asemenea interviu.
- Să mă mai gândesc. - Desigur.
Nu uita că înregistrez aceste conversații. Ultima dată,
refuzul tău de a elibera ostatici...
nu a fost tocmai bine primit de opinia publică.
Dar, firește, nu te grăbi.
Nenorocitul!
La dracu’!
Bine, să schimbăm subiectul. Cum să explic această...
- Îți place fotbalul? - O, da, fotbalul!
Profesore, în țara mea, fotbalul e pe primul loc.
Imaginați-vă un meci de fotbal.
- Iar cu fotbalul? - Ascultă. Un meci la Campionatul Mondial.
Și Brazilia joacă împotriva Camerunului. Cine câștigă?
Simplu!
Mai degrabă...
cine vreți să câștige?
Aș zice că Brazilia câștigă.
Dar aș ține cu Camerun.
- Camerun. - Da.
Camerun, cu siguranță.
Camerun până la capăt.
Observați că, instinctiv, ființele umane,
întotdeauna,
sunt de partea celor mai slabi.
A perdanților.
Dacă ne expunem public punctele slabe,
rănile...
faptul că suntem pe punctul
de a ne preda...
vom genera...
un fior de emoție.
Cred că, în afară de brazilieni, toți ar ține cu Camerun.
Ba chiar și unii brazilieni.
- Sau braziliene. - Bine, domnilor.
Hai Camerun, atunci!
Cum sună imnul ăla fotbalistic?
Camerun...
Camerun!
- Camerun! - Trecem la planul Camerun.
Eliberăm ostaticii pe care-i ținem la subsol.
Și aducem un reporter să filmeze evenimentul.
Cineva trebuie intervievat.
Opțiunea mea...
ești tu, Rio.
Îți înțeleg furia,
dar ne ești necesar.
Tu ești empatic.
Crezi că o să apar la televizor?
Să mă vadă Tokyo, de la-nchisoare, zâmbind până la urechi,
dând un interviu, ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat.
Acum sunt ostatic.
Nu conta pe mine.
Dă-o-n mă-sa, îl dau eu.
- Sunt un plângăcios înnăscut, se vede. - Nu ești plângăcios.
Îi faci pe alții să plângă.
Îl dau eu.
Dacă nu trebuie să vorbesc mult.
Ai putea. Ai putea, dar nu.
Nu.
Îl dau eu, cu mască.
Cu mască?
La un interviu în direct?
Ce suntem acum? ETA?
Jihadiști?
Nu.
Interviul trebuie făcut
cu fața descoperită.
Pentru ca întreaga Spanie
să ne simtă privirea...
respirația, ca să ne poată percepe durerea.
Și un pic de tristețe.
Da.
Vrei să-l dai tu.
Dar...
Știi care e problema?
Dacă e vreun om pe care nu l-am văzut să simtă durere sau tristețe, ăla ești tu.
Tokyo s-a dus.
Rio nu vrea să-l dea.
Nu desconsidera un om care știe să-și facă treaba.
Pot fi un bun maestru de ceremonii.
Are dreptate. Știe să interpreteze bine.
Prea bine.
Dai tu interviul.
Un interviu în schimbul eliberării a 11 ostatici. Nu știu.
E mai justificabil.
Vom fi aspru criticați.
- Dar suntem obligați să acceptăm. - Să ținem cont de asta
și s-arătăm că suntem transparenți.
Arătați ce vreți. Cum rămâne cu treaba cealaltă?
Operațiunea pe care o plănuiți la spital.
În schimbul a ce? În baza căror probe? A unei farfurii cu anșoa?
În baza faptului că au pe cineva afară, care ne sabotează tot timpul.
Ángel l-a prins, de-asta au încercat să-l ucidă.
Am citit toți raportul privind accidentul lui Ángel.
Nu există probe ale unei tentative de omor.
Să nu uităm că a condus sub influența alcoolului.
Bine. Vreți probe? Să pregătim operațiunea.
Lăsați-mă să dezvălui în presă că Ángel,
singurul care știe cine este, se va trezi din comă.
Vă garantez că, până la ora 17:00,
individul va merge la spital să-l ucidă.
Dar vom fi acolo ca să-l prindem.
Îmi ceri să umplu un spital
cu agenți sub acoperire, ca în benzile desenate cu polițiști?
Să ne concentrăm asupra Fabricii de bani.
Dacă îi vor lua ostatici pe reporterii care vor intra?
Interviul e o diversiune. Altă stratagemă, să ne facă să pierdem timp.
Dle comisar. Măcar o dată,
hai să fim noi cei care pun capcana.
Poți rezolva cu zece?
Douăzeci.
Mónica, la tratament.
Să mergem.
Dacă-ți scoți salopeta, pot să te tratez.
Vrei să te întorci?
De vreme ce nu suntem împreună.
Nicio problemă.
Se poate?
Așteaptă.
Acum.
Cum e rana?
Doare rău.
Și ustură.
Vom avea o singură șansă.
Și îl vreau viu.
Nu trage nimeni decât în caz de pericol extrem.
Primul lucru pe care-l facem
e să-l scoatem pe Ángel și să-l ducem într-un loc sigur.
Pentru asta, vom aranja o rezervă la alt etaj.
După ce-l mutăm, dăm de știre că și-a revenit.
Și ținta se va pune în mișcare.
E esențial ca fiecare să fie la postul său.
Toți să-și intre în rol și să-l joace perfect.
E o operațiune complicată.
Va trebui să ne concentrăm la maxim.
Vom avea acces la camerele de supraveghere cu circuit închis.
Nu vreau niciun paznic pe etaj. Nici măcar ai spitalului.
Fără mașini de poliție în zonă.
Îi vom întinde ticălosului covorul roșu până în rezerva lui Ángel,
unde va aștepta Lobo.
Agenta Balmaseda o va înlocui pe Mari Carmen.
Vor aștepta acolo, pentru a-i face o surpriză.
Căutăm un bărbat de vârstă mijlocie.
Veți fi 20 de agenți, iar el va fi singur.
Nu poate să scape.
Ai rezolvat?
Dă-mi-l.
Repede!
E încărcat.
Terminați cu împachetatul și dosiți câți bani puteți.
Am plecat de-aici! Ține.
Ascunde-i.
Repede!
Acum plecăm. A durat prea mult. Rahatul naibii!
Haideți!
A cincea zi a atacului. Avem un ostatic și doi polițiști răniți,
o explozie, câțiva ostatici evadați,
iar acum, camerele Canalului 6 se pregătesc să intre în locul
privit de o lume întreagă.
Reporterii merg spre intrare.
Să nu uităm impactul istoric al momentului pe care îl trăim.
Sute de canale de televiziune din lume preiau transmisia noastră...
Acoperiți-i până asigurați intrarea.
...prima dată când o echipă TV intră în direct din scena...
Deschid ușile. Atențiune,
opriți-vă la baza scării.
...de la Monetăria Regală, un moment crucial.
În mai puțin de un minut, vom asista la un moment istoric.
O reporteră și un cameraman de la Canalul 6 vor intra la locul jafului.
Poliția nu poate merge mai departe. Din acest punct,
reportera și camera vor fi pe cont propriu.
Nu am mai văzut așa ceva.
Străzile din întreaga țară sunt pustii.
Reluați-vă pozițiile.
Salut, bună ziua.
Bună ziua.
Sunt Andrés de Fonollosa. Mulțumesc.
Îți pui ăsta, te rog?
Desigur.
Deja primim semnalul.
- Transmitem direct din Fabrica de bani. - Raquel.
Dle Fonollosa, spuneți-mi de ce ați permis unei echipe de jurnaliști
să intre în direct.
E un moment decisiv pentru toți cei care suntem aici.
Am ținut să-l înregistrăm și să-l facem public.
Te rog, însoțește-mă. Pe aici.
Acesta este Andrés de Fonollosa,
un personaj cunoscut poliției.
Jefuitor, informator, cu antecedente de trafic de carne vie.
Iată-i pe cei 11 ostatici...
- care vor fi eliberați. - Iată-i.
Îi recunosc pe Manuel García,
Alfonso Martínez
și María Cornejo. Se pare că le vor da drumul.
- Toți suntem nerăbdători... - Atenție, paramedicii.
...aproape ca elevii care așteaptă să se sune de recreație.
Vreau să vă mulțumesc tuturor.
Pentru cutezanța și curajul...
pe care le-ați arătat.
Și...
în special ție.
Ție și copilului tău.
Te-ai dovedit o femeie puternică.
De ce ați luat tocmai acum decizia,
după cinci zile de captivitate,
să eliberați ostaticii?
Cinci zile? Nu-mi vine să cred că sunt doar câteva zile.
Vezi tu...
Am trecut prin momente grele.
Situația e critică.
Singura opțiune e să ne predăm.
De-asta te afli aici.
Acest gest e începutul sfârșitului pentru toți.
Helsinki!
E timpul.
Puteți pleca.
Mulțumesc.
Lunetiștii sunt pregătiți. Echipa 1, păstrează distanța.
Am înțeles.
Eliberăm ostaticii ca să obținem condiții favorabile pentru capitulare.
- V-ați predat? - Ne-am dat seama că am pierdut.
Deschide ușile!
Unsprezece, eliberați. Urmărim în direct.
- Ies. - O veste bună de la Monetăria Regală.
Iată-i. E un moment de mare emoție. Se pare că jefuitorii se predau.
Dar urmează și alte știri importante.
ÎN MIEZUL LOVITURII
Fonollosa a recunoscut că situația e critică,
că trebuie să se predea.
Îl citez: „Acesta este începutul sfârșitului
și ne-am dat seama
că am pierdut.”
Nu știu dacă ai mai văzut un cadavru.
Și pentru unii din noi e o premieră.
Ai venit să relatezi adevărul.
Iată-l. Acesta e adevărul.
Suntem înfrânți.
Suntem învinși.
E important să confirmi asta,
te rog.
Da.
Nu are puls.
Ostaticii evadați l-au lovit.
A murit în câteva ore.
Poate, pentru cei de-afară,
acest om nu e decât un hoț.
Dar nouă ne-a fost tovarăș și prieten.
Nimeni nu te poate pregăti pentru asta.
Nimeni. E unul dintre motivele pentru care am eliberat ostaticii.
Unii dintre noi ne-am gândit că nu vom scăpa cu viață.
Nu mi-am închipuit că va fi el.
Vrei să spui că au fost în grup oameni dispuși să se sacrifice?
Nu.
Nicidecum. Suntem oameni simpli.
Care au trecut prin greutăți...
de tot felul. Ca orice om.
Inclusiv boli terminale. Și a trebuit
să comitem un act disperat ca acesta ca să lăsăm ceva familiilor noastre.
Să le lăsăm ceva celor dragi.
Eu sufăr de o boală care se cheamă miopatia lui Hellmer.
Poliția știa asta.
Nu s-a sfiit să răspândească minciuni despre mine.
Dați-mi voie să vă spun, oi fi eu hoț...
De-o viață sunt hoț. Am jefuit bănci și bijuterii.
Am spart vile. Dar nu am vândut pe nimeni.
Nu am vândut nicio femeie.
Nu sunt un proxenet...
ce trafichează...
ce violează minori.
Nu sunt!
Întreabă poliția unde sunt aceste dosare.
Vrei să spui că poliția a mințit opinia publică?
Poliția minte!
Minte opinia publică!
I-a mințit pe prietenii mei.
A pătat numele familiei mele.
Sunt hoț.
Dar am tot dreptul din lume să nu fiu defăimat.
Am, ca oricine, dreptul
să mor în pace...
cu demnitate.
Taie, te rog. Nu pot să continui. Taie.
În acea dimineață, eram știrea zilei în toată lumea.
Oamenii păstrau tăcerea în cafenele și taxiuri.
Fonollosa a spus că poliția minte.
Că a intoxicat presa în privința trecutului său.
Și cere prezentarea unor dosare.
Eram echipa Camerunului, desculță contra Braziliei.
Toată lumea ținea cu noi.
Îi dăm legătura colegei noastre, Cristina Saavedra.
Știre de ultima oră: e posibil ca subinspectorul Rubio să iasă din comă.
A fost în comă indusă, după ce a suferit un accident auto.
Vă reamintesc că subinspectorul a avut un accident
pe autostrada M-506, când s-a izbit cu mașina de o gheretă
pe una dintre benzi, răsturnându-se de mai multe ori.
Profesore, ne-ai văzut la televizor?
Nairobi, vreau să fiți uniți ca o echipă de canotaj.
Zi-i lui Rio că, în calitate de căpitan de echipă, o scot pe Tokyo din închisoare.
Da, dle, așa mai vii de-acasă!
Dă-mi-l pe Berlin.
Berlin.
Eu?
Da, tu.
Mulțumesc.
Da?
Subinspectorul iese din comă.
- Care-s șansele să fie adevărat? - Nu știu.
Așa lucrează poliția.
Anunță că victima se trezește, ca să te atragă
să vii să termini treaba. Ține doar în seriale.
Și dacă nu e așa?
Doar el mă știe. E unica problemă nerezolvată.
În ce rezervă l-au pus?
Rezerva 119.
E o cursă.
Da.
Sunt 90% șanse să fie o cursă.
- Nouăzeci și nouă la sută. - Nouăzeci și nouă la sută.
- Ne asumăm un risc de unu la sută? - Nu.
Va trebui să verifici. Și, dacă nu e o cursă,
lichidează-l.
Să intru într-un spital
unde, indubitabil, mă vor aștepta vreo 50 de polițiști?
Sergio, gândește-te, ce naiba.
Jumătate din copilărie ai stat în spital.
Cum poți intra în cursă fără să fii prins,
știind că te așteaptă cavaleria?
Soluția e...
să pun pe fugă...
cavaleria.
Subtitrarea: Andrei Albu