‫טוקיו חזרה!‬
‫טוקיו חזרה! על הרצפה!‬
‫צריך לפתוח את הדלת, לעזאזל!‬
‫תירו במטרה, תירו באופנוענית!‬
‫שימו לב, לפתוח אש.‬
‫קדימה!‬
‫לא! צריך לחפות עליה!‬
‫החוטפת בטווח ירי, אש.‬
‫אבא, זהירות!‬
‫תפסו מחסה. מאחור.‬
‫זה מטורף לגמרי.‬
‫מה?‬
‫כל זה, אבא.‬
‫הפעם נצליח.‬ ‫-הפעם?‬
‫זה חייב להצליח.‬
‫מגיע לנו, לא?‬ ‫-ברור.‬
‫הצילו!‬
‫בבקשה!‬ ‫-ערכת עזרה ראשונה!‬
‫עזרה ראשונה!‬ ‫-תכסה את הפצע!‬
‫תסתכל עליי.‬ ‫-לאט.‬
‫זו רק שריטה בצד. זה הכול.‬
‫הצידה, הצידה.‬
‫אין פצע יציאה.‬
‫הכדור בפנים.‬
‫ניירובי!‬
‫אני כאן!‬ ‫-בשם אלוהים.‬
‫הוא ידמם למוות.‬
‫אל תדאג, בן.‬
‫יש לי המון דם.‬
‫יודע כמה נקניקיות דם אכלתי?‬
‫תחזיק אותו. ברלין, מורפיום.‬ ‫-תירגע.‬
‫הנה. בסדר.‬
‫אני מחברת עירוי. אוקיי.‬
‫תן לי.‬ ‫-קדימה, קדימה.‬
‫תמשוך, דנוור.‬
‫רגע, רגע!‬
‫אני מכניסה עירוי.‬
‫תנשום לאט.‬
‫לאט יותר.‬
‫הדופק שלו בשמיים.‬ ‫-תחבושת!‬
‫תירגע, מוסקבה.‬
‫מוסקבה, תירגע.‬
‫תקשיב לי, אתה תהיה בסדר.‬
‫אתה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫נכון?‬ ‫-זה בסדר, מוסקבה.‬
‫זה בסדר, מוסקבה.‬
‫תירגע.‬
‫הוא חטף שלושה כדורים, ריו.‬
‫שלושה.‬
‫- יום שלישי -‬ ‫- 19:35 -‬
‫- 105 שעות מתחילת השוד -‬
‫בן זונה.‬ ‫-ראקל.‬
‫השתחררתי.‬
‫יכולתי להסתלק.‬
‫יכולתי להרוג אותך, ראקל.‬
‫גם לפוליגרף לא האמנת.‬
‫אז הנה הוכחה שאני דובר אמת.‬
‫עשית טעות עם הפגנת האהבה הזו.‬ ‫אני אזרוק אותך לכלא ל-80 שנה.‬
‫קום.‬
‫לאט.‬
‫ידיים על הראש. תסתובב.‬
‫עצור. מה אתה עושה?‬
‫עצור. עצור! אמרתי לעצור!‬
‫ידיים על הראש!‬
‫עצור ברגע זה.‬
‫ראקל, אני לא עוצר.‬
‫תצטרכי להרוג אותי.‬
‫פאק!‬
‫בן זונה, הטלפון שלי!‬
‫שלושה כדורים!‬
‫ירו שלושה כדורים בבטן שלו!‬
‫נצטרך להזעיק רופא. אנחנו לא יכולים לעזור.‬
‫צריך לשמור על ראש צלול, טוקיו.‬
‫אני לא חושב רק על מוסקבה.‬
‫אתקשר לפרופסור.‬ ‫-אין יותר פרופסור!‬
‫התקשרתי אלף פעם. אני לא יודעת איפה הוא!‬
‫נתקשר למפקחת מוריליו.‬ ‫-אי אפשר!‬
‫זה חלק מהתוכנית.‬ ‫-איזו תוכנית?‬
‫אתה יודע מה היתה התוכנית שלי?‬
‫להרוג אותך.‬
‫אבל מוסקבה הוא זה שגוסס עכשיו.‬
‫אל תדבר איתי על מה לא כלול בתוכנית.‬
‫קולונל פרייטו מדבר.‬
‫אני מבקש לדבר עם המפקחת מוריליו.‬
‫המודיעין אחראי על המבצע כרגע.‬
‫קולונל, זה פונולוסה.‬
‫אין לי זמן לפטפט, מהסיבה‬ ‫שדפקתם שלושה כדורים באחד מאנשינו.‬
‫אני צריך פה רופא מנתח.‬
‫עכשיו.‬ ‫-אתה יודע מה אני רוצה?‬
‫שתפסיק לקשקש לי בשכל.‬
‫שלפתם את אוליביירה מהמשאית‬ ‫והחזרתם אותה למטבעה.‬
‫טמנתם חומרי נפץ‬ ‫שלמרבה המזל לא התפוצצו.‬
‫אתה חושב שאתה בעמדה לבקש טובה?‬
‫זו היתה הצלה נקייה, מבחינתנו.‬
‫אבל אתם פתחתם באש.‬
‫יהיה חביב מצידכם להציל את חייו.‬
‫תקשיב לי טוב.‬
‫אם אתה רוצה להציל אותו,‬ ‫תוציא אותו מהדלת הראשית, לא חמוש.‬
‫ימתין אמבולנס.‬ ‫-אנחנו לא מסגירים אחד מאיתנו, קולונל.‬
‫אז דם של עוד מישהו יהיה על ידיך.‬
‫איתרתם את המפקחת?‬ ‫-עובדים על זה.‬
‫- גבעות סן גבריאל -‬ ‫- לחלום על חיים חדשים -‬
‫הלסינקי, מה המצב?‬
‫זה לא פצע ברגל.‬
‫הבטן היא אזור בעייתי, מוסקבה. בעייתי מאוד.‬
‫צריך מנתח.‬
‫את האמת,‬
‫כמה זמן נשאר לי?‬
‫שעות.‬
‫אחת עשרה.‬
‫שתים עשרה, שלוש עשרה.‬ ‫אבל בלי מנתח אין מה לעשות.‬
‫כמה כדורים חטפתי?‬
‫שלושה, אבא.‬
‫שלושה.‬
‫חתיכת בלגן יש לי שם.‬
‫מוסקבה.‬
‫מה?‬ ‫-הם לא מוכנים לשלוח צוות רפואי.‬
‫אבל יש אמבולנס שייקח אותך לבית חולים.‬
‫תגיד למשטרה שיילכו להזדיין,‬
‫כי אני לא חוזר לכלא.‬
‫נשארו שלוש משמרות חפירה‬
‫כדי להגיע לצד השני.‬
‫עשר שעות עבודה.‬
‫תחפרו.‬
‫ואני אחזיק פה מעמד, טוב?‬ ‫-תחזיק מעמד, אבא.‬
‫אני אפתח את המנהרה גם אם‬ ‫אצטרך לעשות את זה עם הראש.‬
‫חבר'ה, אנחנו יוצאים מכאן.‬
‫היה ירי, מה קרה?‬ ‫-מוסקבה מחורר לגמרי.‬
‫שלושה פצעי ירי.‬
‫איפה?‬
‫בבטן.‬
‫אני לא חושב שהכבד נפגע.‬ ‫לא יודע לגבי השאר.‬
‫איך זה נראה?‬
‫גרוע מאוד.‬
‫מוסקבה אומר שלא יילך,‬ ‫ושנסיים את החפירה בתוך כמה שעות.‬
‫הסרבים איתי. נתחיל לחפור מהצד שלנו.‬
‫אמצא את הרופא האוקראיני.‬
‫אתם צריכים לצאת בהקדם.‬
‫עלו עליי, אנדרס.‬
‫לא יודע כמה זמן יש לי לפני שהמשטרה תגיע.‬
‫יש חדש?‬
‫מה העניין?‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫שמישהו יגיד לי מה קורה.‬
‫ידעת שסרחיו מרקינה הוא סלבה?‬ ‫המוח מאחורי השוד.‬
‫הגבר שאת פוגשת בבר‬ ‫בחמשת הימים האחרונים.‬
‫כן.‬
‫גיליתי לפני כמה שעות.‬ ‫-הוא התקשר אלייך.‬
‫הוא התקשר מהתחנה בקניליאס,‬ ‫שם היה עצור.‬
‫כמה דקות אחר כך את הגעת.‬ ‫יצאת מגדרך כדי לשחרר אותו.‬
‫העלמת את טביעות האצבע שלו.‬ ‫-לא ידעתי אז שזה הוא.‬
‫הראיות היו מוכיחות שהוא האיש‬
‫שאיים על הרוסי לא לזהות את הקלסתרון.‬
‫שהסיר את טביעות האצבע‬ ‫במכונית במגרש הגרוטאות.‬
‫שאנחל מצא הוכחה לאשמתו‬ ‫לפני שנקלע לתאונה הקשה.‬
‫ואז לקחת אותו לבית של הכנופיה בטולדו?‬
‫שמת אותו במכונית שלי,‬ ‫ששם שמרתי את הראיה היחידה מהבית.‬
‫הנייר מהאח נעלם.‬
‫אחרי שהשאיר‬ ‫את המפקח ויקוניה חסר הכרה...‬
‫וכשאנחל עשה את עבודתו‬ ‫ודיווח על חשדותיו...‬
‫בלמת אותו.‬
‫ואם זה לא מספיק, בזמן שדפקת את שותפך,‬
‫הזדיינת עם מנהיג הכנופיה.‬
‫טוב.‬
‫קודם כול, האיש הזה לא יכול להיות כאן.‬
‫יש נגדו צו הרחקה.‬
‫אם הוא לא מתרחק 500 מטר ממני‬ ‫תוך חמש דקות,‬
‫אדאג שיעצרו אותו.‬
‫לא ידעתי מי הוא.‬
‫אני יכולה להוכיח את זה.‬
‫אומר לכם היכן הוא מתחבא.‬
‫- יום שלישי -‬ ‫- 22:15 -‬
‫- שלוש שעות אחרי הירי -‬
‫מה עשית, לעזאזל?‬
‫השארת את אמא שלי בצומת?‬
‫כל חיי גרמת לי להאמין שהיא היתה כלבה.‬
‫זה היה היא או אנחנו.‬
‫לא ארסק לך את הראש כי‬ ‫אנחנו צריכים אותך כדי לצאת.‬
‫כשנצא,‬
‫לא יהיה קשר בינינו.‬
‫שני זרים,‬
‫דנוור ומוסקבה.‬
‫פאק!‬
‫מישהו יכול להסביר לי מה זה,‬ ‫לכל השדים והרוחות?‬
‫בבקשה,‬
‫לא ככה. לא.‬
‫אמרנו להכין חבילות קטנות‬ ‫של מיליון כל אחת, בבקשה.‬
‫צריך למקסם, לעזאזל.‬
‫תמשיכו להדפיס שטרות עוד כמה שעות.‬
‫ואז תעצרו את המכונות‬ ‫ותמחקו את הרישומים.‬
‫אני רוצה שכולם ייתנו את המקסימום!‬
‫יוצאים מפה!‬
‫בדיוק.‬
‫שמעתי על מקום מוצלח בבנק הפדרלי.‬
‫בוא, בוא לפה רגע.‬
‫מה שלום מוסקבה?‬
‫יציב.‬
‫יש לנו כמה שעות, נכון?‬
‫שנתחיל לייצר שטרות של 500 אירו?‬
‫מי שמשתמש בשטרות של 500‬
‫זה רוסים וסאחים. אני לא רוסי.‬ ‫אני נראה לך סאחי?‬
‫יש לי אולי טעם בעייתי אבל...‬ ‫-להדפיס או לא?‬
‫שטרות של 100 ו-200.‬
‫טורס!‬
‫טורס,‬
‫עצור את המכונות,‬
‫תחליף את הפלטות,‬
‫ותתחיל לייצר שטרות של 100 ו-200 אירו.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫את אוהבת לקפץ על אבנים בין השלוליות.‬
‫בכל פעם שאת קופצת, אבן שוקעת.‬
‫את משאירה שובל של גופות בצד הדרך.‬
‫זה היה רעיון שלך,‬ ‫שוד המשאית המשוריינת?‬
‫עכשיו בן הזוג שלך מת‬
‫וגם אימך.‬
‫אני בטוח שידעת איזה כאב את גורמת לאימך.‬
‫לא חשבתי שאראה אותך שוב.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא אמר לי.‬
‫שאני משאירה אחריי שובל גופות.‬
‫ברלין זרק אותי ואני חזרתי.‬
‫וסיכנתי את כולכם.‬
‫הייתי חייבת לחזור, לא?‬
‫ועכשיו הגופה היא של מוסקבה.‬ ‫-מוסקבה לא מת, טוב?‬
‫הוא ייצא מזה וכולנו נצא מפה יחד.‬
‫אני חתול שחור.‬ ‫מביאה מזל רע למי שנתקל בי.‬
‫את פנתרה שחורה,‬
‫הפנתרה השחורה שלי.‬
‫מה שלומך?‬
‫עכשיו, מצוין.‬
‫אין לך מושג כמה אני אוהב אותך.‬
‫שום מושג.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫נתחיל להזיז את הכסף.‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫גם אתם בחדר השני!‬
‫אריאדנה.‬
‫את לא. בואי.‬
‫תניחי את זה.‬
‫דנוור.‬
‫דנוור!‬
‫תקשיב.‬
‫דנוור,‬
‫תפסיק. זה חסר טעם.‬ ‫-מה?‬
‫תניח את זה.‬
‫שכנע את אבא שלך שיסגיר את עצמו.‬
‫הוא חייב להגיע לבית חולים. אין זמן.‬
‫המנהרה היא הדרך היחידה החוצה‬ ‫ואני יוצא מפה עם אבא שלי.‬
‫יודעת למה?‬
‫למה?‬
‫כי כשנצא מפה,‬
‫לא תלבשי יותר אוברול אדום.‬
‫תלבשי לבן, יפהפייה.‬
‫ואני אחכה לך בלבוש חתן.‬
‫אני צריך את אבא שלי לידי, שיראה את זה.‬
‫שילווה אותי ויתרגש.‬
‫אני לא מפסיק.‬
‫אז מה, נעשה את זה?‬
‫נעשה את זה!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה.‬
‫עוד קצת!‬
‫פחות משני מטרים.‬ ‫-עוד קצת, ריו. עוד קצת!‬
‫חשבת על מה שהצעתי?‬
‫סיפור אהבה קצר ועוצמתי‬
‫במדינה טרופית.‬
‫וירושה...‬
‫יפה.‬
‫שמונה מאות מיליון אירו שיהיו שלך.‬
‫זה החלק הפחות חשוב.‬
‫הנסיעה איתך קוסמת לי,‬
‫אבל גם מעציבה אותי כי אתה עומד למות.‬
‫את תהיי אלמנה מהממת.‬
‫אנחנו חייבים להתחתן. נכון, אריאדנה?‬
‫אף פעם לא עשיתי את זה,‬
‫לבוש לבן,‬
‫בלילה.‬
‫מה דעתך, על החוף,‬
‫מתחת לכוכבים, בטקס פראי‬
‫עם הרבה אור,‬
‫ואש גדולה.‬
‫מהממת.‬
‫התינשאי לי, אריאדנה?‬
‫אני בטוח שיש שחושבים‬ ‫שחתונה עם אדם גוסס‬
‫היא דבר משעמם, והם טועים.‬
‫ההיפך.‬
‫זה ללכת על הכול.‬
‫לנהוג בלי לחגור חגורת בטיחות.‬
‫לרכוב על אופנוע בלי קסדה.‬
‫לצלול בלי בלון חמצן.‬
‫לשחרר את המושכות לתמיד, בלי גבולות.‬
‫מה לגבי תינוקות?‬
‫מה דעתך?‬
‫ברלינים קטנים שירוצו על החוף.‬
‫אני צוחק.‬
‫אז הכתובת שנתת לנו‬ ‫היא המקום שבו מר מרקינה‬
‫הקים את חדר המבצעים שלו, כביכול.‬ ‫בבר הסיידר, נכון?‬
‫כן.‬
‫מה זה?‬
‫זה מחסן.‬
‫אין שם כלום.‬
‫מכונית חבוטה, ערימה של ג'אנק.‬
‫אבל אין עדות לכך שזה היה חדר מבצעים.‬
‫את בטוחה בכתובת?‬
‫כמובן. הייתי שם.‬
‫מה עשיתם שם?‬
‫אהבה.‬
‫הכלל הראשון היה לא לגלות שמות,‬
‫בלי יחסים אישיים.‬
‫הפרופסור רצה שהשוד יהיה לא אישי,‬
‫אבל כשראיתי אותו שם,‬
‫מחייך אליי,‬
‫הבנתי שהוא הדבר הכי קרוב לאבא שהיה לי.‬
‫מה מצחיק, בחור גדול?‬
‫הרעיונות המבריקים שלך.‬
‫להימלט‬
‫ואז לחזור למפעל.‬
‫לגמרי.‬
‫לבושה כמו שוטרת והכול.‬ ‫-כמו ג'יימס בונד.‬
‫זה בטח עצבן אותם כהוגן.‬
‫הוא רועד.‬
‫מוסקבה.‬
‫היי.‬
‫הוא לבן כמו השלג בסטלינגרד.‬
‫דופק 35.‬
‫הוא צריך עירוי. תביא פלזמה.‬
‫מוסקבה.‬ ‫-מהר.‬
‫או-נגטיב.‬ ‫-היי, אתה.‬
‫מוסקבה.‬
‫כאן. בדיוק.‬
‫אתה איתנו.‬
‫זה בסדר. אתה בסדר?‬
‫זה בסדר. אתה איתנו.‬
‫אתה כאן איתנו.‬
‫- יום רביעי -‬ ‫- 7:02 -‬
‫- 11 שעות אחרי הירי -‬
‫מה מצב המנהרה?‬
‫אנחנו קרובים.‬
‫היי, חמודה.‬
‫מותק.‬
‫אולי תנוחי קצת?‬
‫טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫בואי.‬
‫בבקשה, תמשיכו.‬
‫המפקחת.‬
‫לצערי המפקחת לא יכולה לגשת.‬
‫היא נחקרת בחשד לקשירת קשר‬
‫והפרת אמונים.‬
‫אבל אתה כבר יודע, כי הרי יש לכם‬ ‫מערכת יחסים כל כך מיוחדת.‬
‫אנחנו יודעים מי אתה, סלבה.‬
‫או שמא עליי לקרוא לך סרחיו מרקינה.‬
‫אתה כבר לא צריך להשתמש במעוות הקול.‬
‫קולונל פרייטו,‬
‫יש פה איש גוסס בגלל הירי שלכם.‬
‫אם לא תשלח רופא מיד,‬
‫אתה גוזר את גורלו.‬
‫מי שגזר את גורלו זה אתה.‬
‫את גורלו ואת גורלות כל המעורבים בשוד.‬
‫כולל את גורל ידידתך, המפקחת.‬
‫איך אתה יכול לשאת זאת על מצפונך?‬
‫שמע, אם אתה רוצה‬
‫לדבר על המצפון שלי, נעשה את זה אחר כך.‬
‫אבל עכשיו אנחנו זקוקים לרופא.‬
‫אין "אחר כך", מר מרקינה.‬
‫אנחנו יודעים שאתה קרוב.‬
‫ואנחנו יודעים מה המיקום של האנטנות‬
‫שתיעדו את השיחות למפקחת‬ ‫בחמשת הימים האחרונים.‬
‫נעבור מדלת לדלת.‬
‫וכשלא תצפה לזה, נדפוק לך בדלת.‬
‫אם כך,‬
‫תפסיק לסבך את העניינים ותיכנע.‬
‫כמו שאמרתי למפקחת,‬
‫כניעה אינה אפשרות.‬
‫אחכה כאן.‬
‫לא כולם נותנים לנו לחפש.‬
‫יש להם הרבה אוהדים. הם גיבורים.‬
‫אנחנו האנשים שרוצים לעצור אותם.‬
‫תוציא צו מעצר.‬
‫אי אפשר לפרוץ דלתות של 10,000 בתים.‬
‫האנטנות מכסות רדיוס של 850 מטרים.‬
‫חייבים לצמצם את השטח.‬ ‫-בסדר, נצמצם.‬
‫אבל תתקשר לשופט אנדרדה ובקש צו חיפוש.‬
‫אתה מטפל בהכול.‬ ‫אני לא מבינה למה אני כאן.‬
‫אני עצורה?‬ ‫-לא. את נחקרת.‬
‫בסדר. אז אני הולכת.‬
‫המפקחת.‬
‫לפני שאת הולכת,‬ ‫תשאירי את התג ואת האקדח.‬
‫תאזינו לטלפון שלי אם אתם רוצים!‬
‫רגע, רגע.‬
‫לכי, אשיג לך אוברול חדש.‬
‫היי.‬
‫ארי.‬
‫למה חיבלת בתוכנית הבריחה?‬
‫בגלל דנוור?‬
‫לכן היכית את ארטורו. יש ביניכם משהו.‬
‫מוניקה, הוא כפה עצמו עלייך?‬ ‫-לא.‬
‫למה את איתו?‬
‫כי אני אוהבת אותו.‬
‫אני אוהבת אותו.‬ ‫אני מבינה שזה נשמע מגוחך.‬
‫את בטח חושבת שזה מטורף,‬ ‫אבל,‬
‫זה אמיתי.‬
‫זה אמיתי, ארי.‬
‫זו הפעם הראשונה שמישהו‬
‫הסתכל לי בעיניים והיה אמיתי איתי.‬
‫הוא באמת אוהב אותי.‬
‫ואת...‬
‫את עם ברלין?‬
‫כדי לשרוד.‬
‫חשבתי שהם הורגים אנשים.‬
‫ושהרגו גם אותך.‬
‫חשבתי שרק כך אציל את עצמי.‬
‫ברלין מגעיל, הוא דוחה אותי.‬
‫והוא חושב שיש לי רגשות כלפיו,‬ ‫שזה סיפור אהבה.‬
‫הוא רוצה שנתחתן. שאטפל בו.‬
‫הוא חולה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫תעשי את זה?‬
‫זה רק לשנה. לא יודעת, אנחנו‬
‫ניסע לאיזה מקום.‬
‫נחיה כמו מלכים.‬
‫ונלך‬
‫למקומות מפוארים וזהו.‬
‫אנשים מקבלים הצעות כל יום.‬
‫ארי...‬
‫אבל זה שווה את זה?‬
‫אני אקבל את כל הכסף שלו.‬
‫הבחור הזה דפק לי את החיים. הוא דפק אותם.‬
‫אני לוקחת ארבעה כדורי הרגעה ביום‬ ‫רק כדי לסבול אותו.‬
‫הוא אנס אותי.‬
‫כשנהיה יחד, כשיהיה לו רק אותי,‬
‫אומר לו איזה חלאה הוא וכמה נזק הוא גרם.‬
‫השיחות שעשה החשוד‬
‫תועדו על ידי שלוש האנטנות האלה כאן,‬
‫כאן וכאן.‬
‫חוץ מהשיחה שביצע‬ ‫מתחנת המשטרה בקניליאס.‬
‫צודק, זה רדיוס גדול מאוד.‬
‫גומז, בקש מטלקום לבודד את האות‬
‫כדי לצמצם את אזור הפעילות של החשוד.‬
‫היה קל יותר אם אנחל היה פה.‬
‫רק הוא יודע היכן מקום המסתור.‬
‫המפקחת היתה על סף תהום,‬
‫מנסה לאזן את עצמה כדי לא ליפול.‬
‫מהרהרת כמה אבסורדי היה‬
‫המעבר ממפקחת לחשודה בתוך רגע.‬
‫היא החליטה לעשות מה‬ ‫שאמא שלה אומרת לה לפעמים.‬
‫לרדוף אחרי הרעים.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫תמר בן יהודה‬