S-a întors Tokyo!
S-a întors Tokyo! La pământ!
Trebuie să deschidem ușa, la dracu’!
Trageți în țintă, trageți în motociclistă!
Atenție, foc!
Să mergem!
Nu! Trebuie s-o acoperim!
Jefuitor la vedere. Foc!
Tată, ferește!
Adăpostiți-vă! În spate!
E o nebunie totală.
Ce anume?
Toată povestea, tată.
- De data asta va merge. - De data asta?
Trebuie să meargă.
- Merităm, nu? - Normal că da.
Ajutor!
- Te rog! - Trusa de prim ajutor!
- Aduceți trusa! - Acoperă rana!
- Uită-te la mine. - Încetișor.
E doar o zgârietură în coastă, asta e tot.
Să-l întoarcem.
N-are gaură de ieșire.
Glonțul e înăuntru.
Nairobi!
- Sunt aici! - Fir-ar mă-sa!
Are hemoragie.
Stai liniștit, fiule.
Am sânge din belșug.
Știi câți sângereți am mâncat?
- Țineți-l bine. Berlin, morfină. - Liniștește-te.
Uite. Așa.
Îi pun o perfuzie. Așa.
- Dă-mi voie. - Hai!
Trage asta, Denver.
Stați puțin!
Îi pun o perfuzie.
Respiră încet.
Respiră mai încet.
- Pulsul i-o ia razna. - Tifon.
Liniștește-te, Moscova.
Moscova, liniștește-te.
Ascultă-mă, o să te faci bine.
- Ești bine. - Da.
- Da? - Liniștește-te, Moscova.
Liniștește-te, Moscova.
Liniștește-te.
Au băgat trei gloanțe în el, Rio.
Trei gloanțe.
MARȚI ORA 19:35
105 ORE DE LA LOVITURĂ
- Nenorocitule! - Raquel.
M-am eliberat.
Aș fi putut să fug.
Aș fi putut să te ucid, Raquel.
N-ai crezut nici în poligraf.
Uite, asta e dovada că spun adevărul.
Ai dat-o-n bară cu acest act de iubire. Te bag la pușcărie pentru 80 de ani.
Ridică-te.
Încet.
Pune mâinile pe cap și întoarce-te.
Nu mișca. Ce faci?
Nu mișca! Ți-am zis să nu miști!
Mâinile pe cap!
Niciun pas în plus.
Raquel, nu mă opresc.
Va trebui să mă ucizi.
La dracu’!
Nenorocitule, telefonul meu!
Trei gloanțe!
I-au tras trei gloanțe în stomac!
Trebuie să chemăm un medic. Nu avem ce să-i facem.
E cazul să-ți păstrezi luciditatea, Tokyo.
Nu mă gândesc numai la Moscova.
- Îl sun pe Profesor. - Profesorul a dispărut!
L-am sunat de o mie de ori. Nu știu unde e!
- S-o sunăm pe inspectoarea Murillo. - Nu se poate!
- Nu face parte din plan. - Ce plan?
Știi care era planul meu?
Să te omor.
Dar cel care moare acum e Moscova.
Nu-mi spune ce nu face parte din blestematul de plan.
Sunt colonelul Prieto.
Vreau să vorbesc cu inspectoarea Murillo, vă rog.
SNI a preluat cazul.
Colonele, sunt Fonollosa.
N-am timp de tăifăsuit, fiindcă ați băgat trei gloanțe într-unul de-ai noștri.
Vreau să vină un chirurg aici.
- Acum. - Știi ce vreau eu?
Să nu mă mai iei la mișto.
Ați scos-o pe Oliveira din duba poliției și ați băgat-o în monetărie.
Ați pus dispozitive explozive care, slavă Domnului, n-au funcționat.
Chiar crezi că ești în poziția de a face cereri?
Măcar noi am lucrat „curat”.
În schimb, voi ați deschis focul.
Ar fi frumos să-i salvați viața acestui om.
Ascultă-mă cu atenție.
Dacă vrei să-l salvezi pe acest om, adu-l la ușa principală, neînarmat.
- Îl va aștepta o ambulanță. - Nu ne predăm omul, colonele.
Atunci vei avea încă un cadavru pe cap.
- Ați localizat-o pe inspectoare? - La asta lucrăm.
ÎNDRĂZNEȘTE SĂ VISEZI LA NOUA TA VIAȚĂ
Helsinki, cum e?
Nu e o împușcătură în picior.
Stomacul e o zonă păcătoasă, Moscova. Foarte păcătoasă.
Ne trebuie un chirurg.
Sincer,
cât timp mai avem?
Ore.
Unsprezece.
Douăsprezece, treisprezece. Însă doar un chirurg poate face ceva.
Câte gloanțe m-au nimerit?
Trei, tată.
Trei.
M-am ales cu o chestie urâtă.
Moscova.
- Ce? - Nu vor să trimită echipa chirurgicală.
Dar avem o ambulanță care să te ducă la spital.
Spuneți-le polițiștilor să și-o ia la labă,
că nu mă-ntorc la închisoare.
Mai e nevoie de trei schimburi de săpat ca tunelul
să treacă dincolo.
Sunt zece ore de muncă.
Puneți-vă pe săpat.
- Și o să rezist aici, bine? - Rezistă, tată.
O să deschid tunelul și de-ar fi să-l sap cu capul.
Oameni buni, o să ieșim de-aici.
- S-a tras. Ce s-a întâmplat? - Moscova e ciuruit.
Trei gloanțe.
Unde?
În stomac.
Nu cred că i-au atins ficatul. În rest, nu știu.
Cum ți se pare?
Terminat.
Moscova zice că nu vrea să plece, să terminăm tunelul în câteva ore.
Îi am pe sârbi aici. Ne apucăm să săpăm din partea asta.
O să-l caut pe medicul ucrainean.
Trebuie să ieșiți cât mai repede.
M-au descoperit, Andrés.
Nu știu cât durează până s-apară poliția.
Ceva nou?
Ce este?
Ce caută aici?
Spuneți-mi ce se întâmplă.
Știai că Sergio Marquina, Profesorul, e Salva? Creierul loviturii?
Bărbatul cu care te-ai văzut la bar timp de cinci zile.
Da.
- Am aflat de câteva ore. - Acel om te-a căutat la telefon.
Te-a sunat de la secția din Canillas, unde era reținut.
În câteva minute, ai ajuns acolo. Ai făcut o scenă ca să-l eliberezi.
- I-ai distrus amprentele. - Atunci nu știam cine e.
Probele distruse l-ar fi identificat ca fiind bărbatul
care l-a amenințat pe rus în legătură cu portretul-robot.
Care a șters amprentele de pe mașina de la dezmembrări.
Pe care Ángel l-a dovedit vinovat înainte de accidentul fatal.
Apoi l-ai dus la casa din Toledo a bandei.
L-ai urcat în mașina mea, unde țineam unica probă din casa respectivă.
Hârtia prelevată din șemineu a dispărut.
După ce l-a lăsat pe inspectorul Vicuña inconștient.
Iar când Ángel și-a făcut treaba, raportându-și suspiciunile,
nu l-ai mai lăsat să investigheze.
Și, cireașa de pe tort, în timp ce-ți distrugeai partenerul,
te regulai cu șeful bandei.
Bine.
În primul rând, acest bărbat nu are voie aici.
Are un ordin de restricție.
Așa că, dacă nu e la 500 m de mine în cinci minute,
cer să fie arestat.
Nu știam cine e acel bărbat.
Și vă voi dovedi.
Vă pot spune unde se ascunde.
MARȚI ORA 22:15
TREI ORE DE LA SCHIMBUL DE FOCURI
Ce dracu’ ai făcut?
Ai lăsat-o pe mama în drum?
Toată viața m-ai făcut să cred că a fost o târfă.
Era ori ea, ori noi.
Nu-ți crăp capul fiindcă avem nevoie de tine ca să ieșim de-aici.
După ce ieșim,
noi doi am terminat-o.
Vom fi doi străini,
Denver și Moscova.
La dracu’!
Poate să-mi explice cineva ce dracu’ e asta?
Vă rog.
Nu așa.
Am zis că facem suluri de câte un milion, vă rog.
Maximizați randamentul.
Continuați să tipăriți bancnote câteva ore.
Apoi opriți mașinile și ștergeți toate registrele.
Vreau ca toată lumea să lucreze din plin!
Plecăm de-aici!
Exact.
Am auzit de alt loc bun, la Rezerva Federală.
Vino o clipă.
Ce face Moscova?
E stabil.
Mai avem câteva ore, da?
Nu facem bancnote de 500 de euro?
Cele de 500 de euro sunt
pentru ruși și mocofani. Rus nu sunt. Arăt a mocofan?
- Poate am gusturi discutabile, dar... - Le tipărim sau nu?
De 100 și de 200 de euro.
Torres!
Torres,
oprește mașinile,
schimbă plăcile
- ...și tipărește de 100 și 200 de euro. - Da, doamnă.
Îți place să sari prin băltoace din piatră în piatră.
Sub fiece pas de-al tău se scufundă o piatră.
Lași cadavre pe drum.
Tu ai venit cu ideea jefuirii vehiculului blindat?
Acum, iubitul tău e un cadavru.
Mama ta, la fel.
Sigur erai conștientă de durerea pe care i-ai cauzat-o mamei.
N-am crezut că te voi mai revedea.
Ce-ai pățit?
Mi-a spus.
Că las cadavre în urmă oriunde m-aș duce.
Berlin m-a dat afară și m-am întors.
Am pus în pericol viața tuturor.
Dar trebuia să mă întorc, nu-i așa?
- Iar acum cadavrul e Moscova. - Moscova nu e un cadavru.
Va scăpa și vom ieși cu toții de-aici.
Sunt o pisică neagră. Le port ghinion tuturor.
Ești o panteră neagră,
pantera mea neagră.
Cum te simți?
Acum, al dracului de bine.
Nu ai idee cât te iubesc.
- Habar n-ai. - Și eu te iubesc.
Mi-ai lipsit.
Începem să mutăm banii.
Hai!
Și pe cei din cealaltă cameră!
Ariadna!
Tu, nu. Vino!
Lasă alea jos.
Denver.
Denver!
Ascultă.
Denver,
- ...oprește-te, n-are rost. - Ce?
Lasă jos târnăcopul.
Convinge-l pe taică-tu să se predea.
Trebuie să ajungă la spital. Nu poate aștepta.
Tunelul e singura scăpare și plec cu tatăl meu.
Știi de ce?
De ce?
Fiindcă, după ce ieșim de-aici,
nu vei mai purta salopetă roșie.
Vei fi în alb, splendidă.
Și te voi aștepta la altar.
Vreau ca tata să-mi fie alături, să vadă și el.
Să mă înșface de umăr și să se emoționeze.
Nu mă opresc.
Ne apucăm de treabă?
Ne apucăm!
- Să-ncepem! - Să-ncepem.
Încă puțin!
- Mai puțin de doi metri! - Doar un pic, Rio, doar un pic!
Te-ai gândit la propunerea mea?
O poveste de amor scurtă, dar pasională,
într-o țară tropicală.
Și o moștenire...
adecvată.
Opt sute de milioane de euro pentru tine.
Asta contează cel mai puțin.
Mă încântă ideea de a pleca cu tine,
dar mă întristează faptul că urmează să mori.
Vei fi o văduvă magnifică.
Noi doi trebuie să ne căsătorim. Da, Ariadna?
N-am făcut-o niciodată
îmbrăcat în alb,
noaptea.
Cum ți se pare o plajă,
sub stele, într-un ritual sălbatic,
cu multă lumină
și mult foc?
Minunat.
Te căsătorești cu mine, Ariadna?
Sigur sunt unii care cred că traiul cu un muribund
e plictisitor, dar se înșală.
E exact contrariul.
Îi râzi morții în nas.
Conduci mașina fără centură de siguranță.
Mergi cu motocicleta fără cască.
Faci scufundări fără tub de oxigen.
Te dezlănțui de-a binelea, fără limite.
Și copiii?
Ce zici?
Niște Berlini micuți, zbenguindu-se pe plajă.
Glumesc.
Deci adresa pe care ne-ai dat-o e locul unde dl Marquina
și-ar fi stabilit centrul de comandă, în făbricuța de cidru?
Da.
Ce-i asta?
E un depozit.
Nu e nimic acolo.
O rablă de mașină și multe vechituri.
Dar niciun semn că ar fi fost un centru de comandă.
Ești sigură că asta e adresa?
Firește, am fost acolo.
Ce ai făcut acolo?
Dragoste.
Prima noastră regulă era fără nume,
fără relații personale.
Profesorul a conceput un jaf fără atașamente.
Dar, când l-am văzut acolo,
zâmbindu-mi,
mi-am dat seama că nu cunoscusem un om care să semene mai mult a tată.
De ce râzi, uriașule?
De ideile tale mărețe.
Să fugi...
doar ca să te întorci aici.
Doar știi.
- În uniformă de polițist și tot restul. - Ca James Bond.
Trebuie să-i fi ofticat rău...
Tremură.
Moscova!
Hei.
E alb ca zăpada din Stalingrad.
Are pulsul 35.
Îi trebuie o transfuzie. Adu plasma.
- Moscova. - Haide!
- O-negativ. - Hei, tu.
Moscova.
Uită-te aici, așa.
Ești cu noi.
E-n regulă. Te simți bine?
E-n regulă, ești cu noi.
Ești aici, cu noi.
MIERCURI ORA 07:02
UNSPREZECE ORE DE LA SCHIMBUL DE FOCURI
Cum merge tunelul?
Suntem foarte aproape.
Draga mea.
Fato.
De ce nu te odihnești puțin?
- Bine? - Da.
Să mergem.
Uite, muncește.
Dnă inspector.
Mă tem că inspectoarea nu poate răspunde la telefon.
E anchetată pentru o posibilă complicitate la jaf
și obstrucționarea justiției.
Dar deja știi asta, de vreme ce aveți o relație atât de specială.
Știm cine ești, Salva.
Sau să-ți zic Sergio Marquina?
Nu mai e nevoie să folosești softul de modificare a vocii.
Colonele Prieto,
ne moare un om aici din cauză că ați tras în el.
Dacă nu trimiți un medic acum,
îi vei fi semnat sentința.
Singurul care i-a semnat sentința ești tu.
Lui și tuturor celorlalți cărora le distrugi viața cu acest jaf.
Inclusiv a prietenei tale, inspectoarea.
Cum poți trăi cu asta pe conștiință?
Dacă vrei
să discutăm despre conștiința mea, putem vorbi mai târziu.
Dar acum ne trebuie un medic.
Nu va exista un „mai târziu”, dle Marquina.
Știm că ești aproape.
Și cunoaștem poziția antenelor
care au înregistrat apelurile tale către inspectoare în ultimele cinci zile.
Vom percheziționa casă cu casă.
Și, când te vei aștepta mai puțin, îți vom bate la ușă.
Așa că
nu mai complica lucrurile și predă-te.
Cum i-am spus inspectoarei...
e exclus să mă predau.
Voi aștepta aici.
Nu ne vor lăsa toți să le intrăm în casă.
Mulți sunt de partea lor. Ei sunt eroii.
Noi vrem să-i băgăm după gratii.
Cere un mandat de percheziție.
Nu putem da buzna în 10,000 de locuințe.
Repetoarele acoperă o rază de 850 m.
- Trebuie să restrângem căutarea. - Bine, o restrângem.
Dar cere-i judecătorului Andrade un mandat de percheziție.
Aveți totul sub control. Nu înțeleg ce fac aici.
- Sunt arestată? - Nu. Ești cercetată.
Bine. Atunci plec.
Dnă inspector.
Înainte să pleci, predă insigna și pistolul.
Îmi poți urmări telefonul, dacă vrei!
Stai.
Ia-o înainte, îți caut o salopetă nouă.
Bună.
Ari.
De ce ai sabotat planul de fugă?
Pentru Denver?
De-asta l-ai lovit pe Arturo. E ceva între voi.
- Mónica, te-a obligat? - Nu.
De ce ești cu el?
Pentru că-l iubesc.
Știu că poate sună absurd.
Poate crezi că-i o nebunie, dar...
E real.
E real, Ari.
E pentru prima dată când cineva...
m-a privit în ochi și e sincer.
Mă iubește cu adevărat.
Și tu...
ești cu Berlin?
Doar ca să supraviețuiesc.
Am crezut că omoară oameni.
Și că te-au omorât și pe tine.
Am crezut că doar așa mă pot salva.
Berlin mă dezgustă, îmi face greață.
Acum crede că simt ceva pentru el, că trăim o poveste de dragoste.
Vrea să ne căsătorim. Vrea să am grijă de el.
- E bolnav. - Știu.
Vei accepta?
Va ține doar un an. Nu știu, urmează
să călătorim în lume.
Să trăim regește.
Și urmează...
să mergem în locuri exotice, asta e.
Oamenii acceptă propuneri zi de zi.
Ari...
Dar merită?
Îmi vor rămâne toți banii lui.
Tipul mi-a distrus viața, Mónica, mi-a distrus-o!
Iau patru tranchilizante pe zi doar ca să-i suport prezența.
M-a violat.
Când va fi lângă mine și va depinde numai de mine,
îi voi spune ce jigodie e și tot răul pe care mi l-a făcut.
Apelurile efectuate de suspect
au fost înregistrate de aceste trei antene, situate aici,
aici și aici.
Cu excepția apelului dat din secția de poliție de la Canillas.
Ai dreptate, e o rază foarte mare.
Gomez, pune telecomunicațiile să trianguleze semnalul,
pentru a limita zona de activitate a suspectului.
Ar fi mai ușor dacă ar fi Ángel aici.
E singurul care știe unde are ascunzătoarea.
Inspectoarea era pe marginea prăpastiei,
ținându-și echilibrul ca să nu cadă în ea definitiv,
gândindu-se cât era de ridicol și de absurd
să devină din inspectoare, suspectă, în doar două minute.
S-a decis să facă ce îi spusese adesea mama ei.
Să-i vâneze pe infractori.
Subtitrarea: Andrei Albu