‫תראי, הטושים של פאולה,‬ ‫לעוסים כמו ששלך היו.‬
‫תודה, אמא. תני לי אחד.‬
‫ביום של פגישתנו הראשונה‬ ‫הקדמתי ב-25 דקות.‬
‫התקשרתי אליו והוא אמר‬
‫שהוא יוצא.‬ ‫-להתראות עוד מעט.‬
‫נפגשנו‬
‫כאן, בהאנוי.‬
‫הוא הגיע ברגל, וזה לקח לו חמש דקות בערך.‬
‫עד שאת מוצאת בחור נחמד...‬
‫למה את צריכה לדעת כמה זמן לקח לו?‬
‫כדי לדעת באיזה מרחק הוא היה מהקפיטריה.‬
‫בזמן הזה הוא יכול היה ללכת‬ ‫מרחק של 500 מטרים לכל היותר.‬
‫אפשר לומר...‬
‫שהמסתור שלו בערך באזור הזה.‬
‫הוא הלך כנראה ברחובות האלה.‬
‫בטוח יש מצלמת מעקב שקלטה אותו.‬
‫אני צריכה לצמצם את זה. תני לי עוד טוש.‬
‫אני צריכה את ההקלטות מהאזור‬ ‫כדי לברר מה המסלול שלו.‬
‫את בטוחה שאת יודעת מה את עושה?‬ ‫-אמא,‬
‫אני אמצא אותו ויהי מה.‬ ‫-תהיי זהירה, יקירה.‬
‫המצב חמור מאוד.‬
‫שלושה פצעי ירי בבטן וכבר עברו כמה שעות.‬
‫איפה הוא?‬
‫ייקח זמן להוציא אותו. לא יודע בדיוק.‬
‫המשטרה בעקבותיי.‬
‫זה לא מסוכן להם?‬
‫כן. הם יודעים והסכימו לעסקה.‬
‫אתה תקבל עשרה מיליון.‬
‫אזדקק לאביזרים לניתוחי בטן,‬
‫מאוורר רפואי וציוד כירורגי.‬
‫תוכל להשיג הכול?‬
‫אני אדאג לזה.‬
‫- יום רביעי -‬ ‫- 9:36 -‬
‫- 14 שעות מאז הירי -‬
‫בוקר טוב. המפקחת מוריליו.‬
‫אני זקוקה להקלטה‬ ‫מהמצלמה שלכם מ-23 באוקטובר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫ביי.‬
‫תודה.‬
‫הצלחת לגלות משהו?‬
‫אני מתחילה לצייר‬
‫את המסלול שלו לקפיטריה.‬
‫תראי, זה מצמצם את האזור למשולש הזה.‬
‫אם הוא הגיע להאנוי מכאן,‬
‫זה אומר שהמסתור שלו נמצא באזור הזה.‬
‫אני צריכה לצאת שוב, אמא.‬
‫אלה השיחות שנעשו מהאזור הזה.‬
‫הפרופסור הסתובב ברחובות האלה, כנראה.‬
‫בדוק את מצלמות המעקב מהאזור הזה.‬
‫תשיג צו מהשופט.‬
‫כאן פיקוד מרכזי.‬
‫אמרתי לילד.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫מה שעשיתי לך.‬
‫שנטשתי אותך בצומת במרטורל.‬
‫חזרתי לצומת,‬
‫בגלל...‬
‫שחלמתי שאת מנקה שמשות ברמזור.‬
‫לקחתי את המכונית,‬
‫ונסעתי,‬
‫שעות על גבי שעות,‬
‫כי רציתי לתקן את הטעות.‬
‫אל תדבר.‬
‫תנוח.‬ ‫-הראיתי את התמונה שלך‬
‫לכל מי שעבר בסביבה.‬
‫ועכשיו,‬
‫הבן שלך...‬
‫אמר לי שהוא שונא אותי.‬
‫הבן שלך...‬
‫מעריץ אותך.‬
‫לא משנה מה הוא אומר בשעת כעס.‬
‫אני יודעת שהוא לא שונא אותך.‬
‫מגיע לי.‬
‫לקחתי את אמא שלו ממנו.‬ ‫-לא.‬
‫עשית מה שצריך.‬
‫יש לך בן נהדר.‬
‫חזק.‬
‫נדיב.‬
‫וזה...‬
‫זה בזכותך.‬
‫עשיתי מה שיכולתי, אהובה.‬
‫הוא יצא קצת מטורלל, לא?‬
‫מעולם...‬
‫לא הייתי מאושר...‬
‫כמו ביום שהכרתי אותך.‬
‫אם הייתי יכול לחזור למקום אחד,‬
‫הייתי חוזר לשם,‬
‫לפסטיבל בכפר.‬
‫ורוקד איתך,‬
‫ביחד‬
‫עם האורות.‬
‫עם האורות הצבעוניים.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני מצטער. סלחי לי.‬
‫סלחי לי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני כ"כ מצטער.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-תקשיב!‬
‫שומע?‬
‫זה הם! כמה זמן נשאר לדעתך?‬
‫שלושים-ארבעים ס"מ.‬
‫בוא נמשיך.‬ ‫-קדימה!‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫פרופסור!‬
‫הגענו!‬
‫הם פה.‬
‫הם פה!‬
‫היי!‬
‫הם פה! היי!‬
‫הנה הם!‬ ‫-עוד קצת!‬
‫פרופסור!‬
‫את תלכלכי את הקיר עם הטוש, יקירה.‬ ‫-אמא.‬
‫איפה מפתחות המכונית?‬
‫לא השתמשנו במכונית הזו הרבה זמן.‬
‫הגיע הזמן להוציא אותה לסיבוב.‬
‫פרופסור!‬
‫דנוור!‬ ‫-מוניקה.‬
‫תגידי לאבא שלי שיחזיק מעמד. כמעט הגענו!‬
‫דנוור. תחזור.‬ ‫-כמעט הגענו!‬
‫תקשיב לי.‬ ‫-מוניקה, אני לא הולך!‬
‫דנוור. תעלה חזרה.‬ ‫-אני לא... מה!‬
‫אתה צריך לחזור, עכשיו.‬
‫אני לא עולה חזרה.‬
‫דנוור, תפסיק!‬ ‫-אני לא עולה חזרה עכשיו!‬
‫לא!‬
‫אנחנו ממש קרובים, מוניקה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אתה צריך לעלות חזרה, עכשיו.‬
‫אתה מבין? תסתכל עליי. אם לא תעלה עכשיו,‬
‫תצטער על כך כל חייך. בוא.‬
‫עלה למעלה.‬
‫היי!‬ ‫-בוא.‬
‫בוא.‬
‫בוא נלך.‬
‫קדימה!‬
‫אני פה, אבא.‬
‫תחזיק מעמד עוד קצת. אנחנו נצא מפה.‬
‫נכון, ריו? אנחנו חופרים כמו משוגעים.‬
‫שומעים את הסרבים בצד השני.‬
‫אל תדאג.‬
‫אבא...‬
‫מה?‬ ‫-מה...‬
‫מה שאמרתי לך,‬
‫שאני שונא אותך...‬
‫לעולם לא אוכל להרגיש ככה כלפיך.‬
‫אני לא יכול לשנוא אותך, בסדר?‬
‫זה בסדר.‬
‫עשית מה שהיית צריך עם אמא.‬
‫אבל אני לא שונא אותך.‬
‫מוניקה.‬
‫כן?‬
‫אתן לך 300 מיליון אם תישארי איתו.‬
‫הבחור הזה הוא חור בראש.‬
‫הבאתי אותו לפה,‬
‫אבל אני יוצא לחופשה עכשיו.‬ ‫-ברור שאשאר איתו.‬
‫תשמרי עליו.‬
‫רבותיי.‬
‫לא הצגתי את עצמי.‬
‫אגוסטין ראמוס.‬
‫היה לי לעונג.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך, אבא. מאוד.‬
‫אני לא נותן לך ללכת.‬
‫ריו, תביא את כל חומרי הנפץ שלנו,‬ ‫אני מפוצץ את המנהרה הזאת.‬
‫לא.‬
‫אם תפוצץ את המנהרה,‬
‫אתה תקבור את כולנו.‬
‫אבל, אבא...‬
‫אתה צריך להמשיך.‬
‫ולזכור.‬ ‫-מה?‬
‫בלי מראה אחורית.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני לא יודע אם אוכל...‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫בשל אובדן שפתייך‬
‫בכיתי לראשונה‬
‫וקיללתי את היום שבו נפגשנו‬
‫כי לא אוכל להפסיק לאהוב אותך‬
‫רציתי שתהיי אשתי‬
‫בלי אהבה, פניתי למזל‬
‫יורה באקדחיי‬
‫והגורל הביא לי מוות‬
‫מריה, את חיי ואהבתי‬
‫הבטחתי‬
‫לשוב‬
‫אבל לא אשוב‬
‫המשטרה לכדה אותי‬
‫מריה, את חיי ואהבתי‬
‫לא אפסיק לאהוב אותך‬
‫החיבוקים שהפסדתי‬
‫לא תראי אותי עוד‬
‫כל החנויות באזור נתנו את אותה התשובה.‬
‫מוריליו לקחה את ההקלטות‬ ‫הנחוצות לחקירה.‬
‫עדות לכך שהיא משתפת פעולה עם השודדים.‬
‫עלינו להפעיל נוהל הסתערות במיידי.‬
‫תביא את אנשיך הטובים ביותר.‬ ‫-מה באשר לבני הערובה?‬
‫אליסון פארקר? חוק בינלאומי?‬ ‫מה לגבי שלום הציבור?‬
‫קולונל, יש להם נשק כבד,‬
‫הכניסות ממולכדות בחומרי נפץ.‬
‫בני הערובה לובשים אוברולים ומסכות.‬ ‫לא נוכל להבדיל ביניהם.‬
‫כניסה משמעה מרחץ דמים, ואתה יודע את זה.‬
‫אז מה אתה מציע?‬
‫שניתן לפושעים האלה להימלט,‬ ‫יד ביד עם מוריליו?‬
‫כן, שייצאו ונתפוס אותם בחוץ.‬
‫אתה יודע מה המושג "שלום הציבור"‬ ‫גורם לנו?‬
‫לספר לך?‬
‫הוא גורם לנו להיראות אידיוטים.‬
‫לא רק בספרד, בעולם כולו.‬
‫חדשות העולם עוקבות אחרי הסיפור הזה‬ ‫כאילו זה גביע העולם בכדורגל.‬
‫אתה אוהב להופיע בטלוויזיה מתחת לכותרת‬ ‫"האידיוטים במשטרת ספרד‬
‫נתנו לאסירה נמלטת‬ ‫לחזור למטבעה על אופנוע"?‬
‫על אופנוע!‬
‫אתה רוצה להצטייר כמו טיפש?‬ ‫-סליחה.‬
‫לא שאלתי לדעתך.‬
‫הממשלה נתנה הוראה להיכנס.‬
‫הבני זונות האלה נמצאים שם 125 שעות,‬
‫ואם הם יצליחו להימלט‬ ‫זו תהיה בושה למדינה.‬
‫סליחה.‬ ‫-מה?‬
‫הפרקליטות הוציאה צו מעצר‬ ‫נגד ראקל מוריליו.‬
‫החל מרגע זה, היא מבוקשת.‬
‫נסגור את זה?‬
‫סתם ככה?‬
‫אנחנו צריכים...‬
‫לשאת דברים או משהו.‬
‫אבינו שבשמיים,‬
‫יתקדש שמך.‬
‫ייעשה רצונך כמו בשמים כן בארץ.‬
‫תבוא מלכותך.‬ ‫-מה?‬
‫דילגת על חלק.‬
‫אחרי "יתקדש שמך" אומרים, "תבוא מלכותך".‬
‫מה זה משנה עכשיו?‬
‫אם אתה מתפלל, תעשה את זה כמו שצריך.‬
‫נראה לכם שאלוהים בודק‬ ‫אם אומרים את זה נכון?‬
‫את לחם חוקנו תן לנו היום.‬
‫וסלח לנו על חטאינו,‬
‫כשם שסלחנו גם אנחנו לחוטאינו.‬
‫ואל תביאנו לידי ניסיון,‬
‫כי אם חלצנו מן הרע.‬
‫אמן.‬
‫יש רגעים בחיים‬
‫שאתה רוצה שיהיה לך שלט רחוק‬
‫כדי שתוכל לעצור הכול.‬
‫אפילו רק לחמש דקות.‬
‫אבל לפעמים דברים מזעזעים קורים.‬
‫ואי אפשר לשנות את זה.‬
‫מצד אחד,‬
‫כרגע קברנו את מוסקבה.‬
‫מצד שני,‬
‫פרצנו דרך לחופש.‬
‫- חנות להשכרה -‬
‫- יום רביעי -‬ ‫- 15:35 -‬
‫- 125 שעות מתחילת השוד -‬
‫איפה הוא?‬ ‫-במחסן.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫בואי.‬
‫זאת עם הטלפון.‬
‫שלום.‬
‫תקרא לה שטוקהולם, אם אתה רוצה.‬
‫אי אפשר לבכות כל הזמן, לא?‬
‫קדימה, לך.‬
‫לך.‬
‫תשע מאות שמונים וארבעה מיליון אירו.‬
‫קולונל, האנשים שלי מוכנים לפריצה.‬ ‫-יופי.‬
‫יש חדש מהמנהרה.‬
‫הרדאר מראה שהם במרחק‬ ‫כמה מטרים ממערכת הביוב.‬
‫יש לנו יחידה מבצעית במערכת הביוב.‬
‫נכנסים לתעלת הביוב הראשית.‬
‫מרחק של 300 מטרים מהיעד.‬
‫קיבלתי. התקדמו.‬
‫סוארז.‬
‫אנחנו מטפלים במשבר הזה יחד.‬
‫תלכו על טקטיקת עיטוף, תאגפו אותם‬
‫עד שיידחקו לחור. כמו סנדביץ'.‬
‫תדחפו אותם מבפנים החוצה,‬
‫ואז תתפסו אותם.‬ ‫הם לא יוכלו לתפוס שם מחסה.‬
‫לכדנו אותם במלכודת עכברים‬ ‫והם לא יכולים לצאת.‬
‫עכשיו צריך רק למצוא את המפקחת מוריליו‬
‫ואת החבר הקטן שלה.‬
‫סגן.‬
‫חיילים, היכונו!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫שכולם יזיזו את הכסף.‬
‫צריך לצאת!‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫יחידות הסתערות בכוננות.‬ ‫-אנחנו עושים את זה.‬
‫אנחנו כבר בפנים.‬
‫בן זונה!‬
‫אתה עוד תשמע ממני, אני נשבע!‬
‫כשאצא מפה אתבע לך את האמא,‬
‫על התאכזרות, עינויים‬ ‫ופשעים נגד האנושות, חתיכת מנייק!‬
‫ארטוריטו,‬
‫אנחנו הולכים למנהרה.‬
‫המשימה החשובה שלך. כן?‬
‫זה לא היה אמיתי.‬
‫על הרגליים.‬
‫לאט.‬
‫תסתובב.‬
‫אתה בא לתחנה עכשיו.‬
‫אל תזוז או שאירה בך הפעם.‬
‫יודע למה?‬
‫יצאתי להליכה בטבע.‬
‫היה לי זמן לחשוב ולהתחרט שלא יריתי‬
‫במנוול הכי גדול שפגשתי בחיים.‬
‫ראקל.‬ ‫-לא אהרוג אותך עכשיו,‬
‫כי אני רוצה לראות אותך‬ ‫יושב 30 שנה בכלא. ושם,‬
‫תוכל לשאול את מי שאתה רוצה‬ ‫מה הוא לובש.‬
‫לא לזוז.‬
‫לא לזוז!‬
‫עמוד במקומך!‬
‫- מוסקבה. א. ראמוס -‬ ‫- 1 במאי 1964 -‬
‫הוא נולד בחג הפועלים.‬
‫כשעבד במכרות,‬ ‫בכל יום הולדת הוא היה אומר‬
‫שארגנו לו מסיבה. הפגנה טובה.‬
‫המתנה שלו היתה כדורי גומי.‬
‫השנה הוא חטף כדורים אמיתיים.‬
‫כנראה אם אתה נולד בצד הלא נכון,‬ ‫אתה מת בצד הלא נכון.‬
‫מה שמך?‬
‫לא, מוניקה.‬ ‫-אני צריכה לדעת את שמך.‬
‫כי אני יוצאת מפה איתך.‬
‫מהדלת האחורית, או עם רובה ביד.‬
‫אבל אני לא רוצה להיפרד ממך.‬
‫אם אני אצטרך ללמוד לירות, אז בסדר.‬
‫חוץ מזה...‬
‫התינוק...‬
‫הוא יזדקק לאב.‬
‫בחייך, תגיד לי את שמך.‬
‫זו היחידה התת-קרקעית.‬ ‫אנחנו מתקדמים במערכת הביוב.‬
‫מה זה הרעש הזה?‬ ‫-עמדו במקומכם.‬
‫זו המטרו. קו 6. ממש מעלינו.‬
‫ממשיכים.‬
‫קדימה, אנשים! בכל הכוח!‬
‫שהקסם יימשך עד הרגע האחרון!‬
‫יהיו לנו שם תקשורת לוויינית ואות וידאו‬
‫כדי למנוע שיבושי שדר.‬
‫יחידת החבלה תיצור פתח בדלת המטען.‬
‫שלוש מאות גרם חומר נפץ מסוג תרמיט.‬
‫אתם מבינים מה זה אומר.‬
‫אז לובו, רואיז,‬
‫תחפו עם הנשק לפי הצורך.‬
‫אנחנו ניכנס בטור אחד, איש לא נשאר מאחור.‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫רבותיי, תהיה שם מהומה גדולה,‬
‫נצטרך להישאר מאוחדים!‬
‫מובן?‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫ההוראה היחידה היא‬
‫לא לפתוח באש אם הם חובשים מסכות.‬
‫אנחנו כמובן נפתח באש בתגובה לירי לעברנו.‬
‫ההוראה היחידה היא שאין סיבה‬
‫שאף אחד מהמנוולים האלה ייצא משם בחיים.‬ ‫מובן?‬
‫האם זה מובן?‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫אנחנו מוכנים, בואו ניכנס בהם!‬ ‫-קדימה!‬
‫ריו.‬
‫ריו, אתה שם?‬ ‫-כן.‬
‫הצפנתי את התדר.‬ ‫-כמה זמן ייקח לפענח אותו?‬
‫לפחות שעתיים.‬
‫מושלם. תכינו את מטעני הנפץ.‬
‫תעביר את המכשיר לברלין.‬ ‫-מיד.‬
‫היי.‬
‫בוא, בבקשה.‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-אני לא מרגישה טוב.‬
‫מה קרה?‬
‫יש לי כאב בחזה.‬
‫בחזה? אולי זה התקף חרדה.‬ ‫רוצה כדור הרגעה?‬
‫הייתי מעדיף שכל זה לא היה קורה.‬
‫זה היה הסדק היחיד...‬
‫הסדק היחיד בתוכנית מושלמת.‬ ‫תוכנית שהיתה...‬
‫מושלמת, וכעת היא כבר לא. יודעת למה?‬
‫כי אפילו אם נצליח,‬
‫אפילו אם נצליח, אני...‬
‫אני נדפקתי.‬
‫כי לא אראה אותך שוב.‬
‫את חושבת שתכננתי להתאהב‬ ‫במפקחת האחראית?‬
‫אני לא רוצה לשמוע.‬
‫את לא רוצה לשמוע אותי?‬
‫למה את לא רוצה לשמוע אותי?‬
‫כי אני רע?‬
‫לימדו אותך לראות הכול כטוב או רע.‬
‫אבל מה שאנחנו עושים מקובל עלייך‬ ‫אם מישהו אחר עושה את זה.‬
‫בשנת 2011, הבנק האירופי המרכזי‬
‫הרוויח 171 מיליארד אירו‬
‫מכלום.‬
‫כמו שאנחנו עושים.‬
‫רק יותר.‬
‫מאה שמונים וחמישה מיליארד ב-2012.‬
‫מאה ארבעים וחמישה מיליארד אירו ב-2013.‬
‫את יודעת לאן הלך כל הכסף הזה?‬
‫לבנקים.‬
‫ישר מהמטבעה‬
‫לכיסי העשירים.‬
‫מישהו אמר‬
‫שהבנק המרכזי הוא גנב?‬
‫קראו לזה "הזרמת כסף נזיל".‬
‫והם שלפו אותו מהאוויר. מהאוויר.‬
‫מה זה?‬
‫זה חסר ערך, ראקל. זה נייר.‬
‫זה נייר, את רואה?‬
‫נייר.‬
‫אני מבצע הזרמת כסף נזיל,‬
‫אבל לא עבור הבנקים. אני עושה את זה כאן,‬
‫בכלכלה האמיתית. עם חבורה של...‬
‫של לוזרים, שזה מה שאנחנו, ראקל.‬
‫כדי להתרחק מהכול.‬
‫את לא רוצה להתרחק?‬
‫אנחל מתקשר אלייך.‬
‫הוא מתקשר. זה אומר שהוא התעורר?‬
‫אם הוא התעורר, הם...‬
‫הוא ידבר והם יגיעו בתוך חמש דקות.‬
‫אוקיי, אני אענה לשיחה.‬
‫ואת תדברי. אבל בלי שטויות בבקשה. בבקשה.‬
‫את תדברי ותבררי‬
‫אם הוא התעורר. בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫לא! אל תענה.‬
‫אל תענה.‬
‫מצותתים לטלפון שלי.‬
‫יש לך מכשיר נוסף?‬
‫מי זו?‬ ‫-ראקל.‬
‫ראקל מוריליו.‬
‫אנחל התעורר.‬
‫הוא לא רוצה לדבר עם אף אחד‬ ‫לפני שהוא מדבר איתך. אעביר לך אותו.‬
‫ראקל,‬
‫מה שלומך?‬
‫אל תדאגי, בחייך.‬
‫תירגעי.‬
‫בחייך, ראקל.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני?‬
‫מסטול כל כך שאני לא מרגיש את התחת שלי.‬
‫שמעי,‬
‫ראיתי בטלוויזיה שאת...‬
‫שהחליפו אותך בחקירה.‬
‫כן.‬
‫אל תגלי לאף אחד שהתעוררתי, טוב?‬
‫אני צריך לפגוש אותך קודם.‬
‫אוקיי.‬
‫בוצעה שיחה למספר של ראקל מוריליו.‬
‫לא היתה תקשורת.‬
‫תאתרו את המקור במיידי.‬ ‫אני רוצה את הטלפון ואת האנטנה.‬
‫עכשיו.‬
‫אתה צריך לתת לי ללכת לאנחל.‬
‫אם לא אצא בתוך רבע שעה,‬ ‫הוא ידבר עם המשטרה.‬
‫הוא יגיד להם איפה אתה.‬ ‫אני יכולה למנוע ממנו.‬
‫זה הסיכוי היחיד שלך.‬
‫שהתוכנית המושלמת שלך לא תתפרק לגמרי.‬
‫תני לי לחשוב, בבקשה.‬ ‫-אין מה לחשוב.‬
‫סרחיו.‬
‫אני איתך.‬
‫לפני דקה צרחת ונשכת כמו חיה.‬
‫אני יכול לסמוך עלייך?‬
‫בוא. תתקרב.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫תמר בן יהודה‬