‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- משבר! -‬
‫- בוגדים -‬
‫תוקפים את הבנק.‬
‫תוקפים את הבנק!‬
‫חסמו את כל הכניסות לבניין!‬
‫אני חוזר, לחסום את הכניסות!‬
‫נוהל אדום, חוסמים כניסות. אני חוזר,‬
‫חוסמים את הכניסות לבנק.‬
‫כולם, ללבוש אפודי מגן. כולם!‬
‫ואז בנק ספרד יהיה אטום.‬
‫גם אם הוא אטום,‬
‫זה בניין ענק, פרופסור.‬
‫יותר מדי חלונות, לא מספיק אנשים.‬
‫לא נוכל לאבטח כל פינה.‬
‫אתה צודק, הלסינקי.‬
‫צודק מאוד, אבל...‬
‫הבניין הזה,‬
‫יש לו סודות משלו.‬
‫זהו החלק שאנחנו צריכים‬ ‫להתמקד בו בבנק ספרד.‬
‫המבנה מכוסה חומות בטון‬
‫ויריעות פלדה בעובי 180 ס"מ.‬
‫מבחוץ,‬
‫זו כספת אמיתית.‬
‫מבפנים, זהו מבצר לא חדיר.‬
‫ברגע שיופעל נוהל אדום, אף אחד, ממש אף אחד,‬
‫לא יורשה להיכנס או לצאת במשך שעה.‬
‫בשלב זה נצטרך להשיג דבר חיוני‬
‫לשלב הבא בתוכנית.‬
‫איזה הדבר?‬
‫נגיד בנק ספרד.‬
‫הוא יהיה במשרדו,‬
‫בלוויית חמישה שומרי ראש אישיים‬
‫נטולי חוש הומור.‬
‫אני קורא לזה "רכבת המכשפה".‬
‫לכולם ברור שמשהו משונה מתרחש‬
‫ושהם יחטפו מכה ממטאטא,‬
‫אבל לא יודעים מאיפה תגיע המכה.‬
‫אדוני הנגיד, אני לוטננט לורנזו.‬
‫עליך לבוא איתנו.‬
‫מכונית משוריינת מוכנה לפנות אותך מיידית.‬
‫תודה, אמנדה.‬
‫בשלב זה לא אעזוב את משרדי.‬
‫אדוני.‬
‫זו פקודה ישירה מגנרל סאלאז נונייז.‬
‫התקבלה מפיקוד העורף.‬ ‫-קיבלתי את הפקודה,‬
‫אך לא אבצע אותה.‬
‫לא אצא מהבנק עד שאחרון העובדים ייצא.‬
‫לכן, אם ברצונך להגן עליי,‬
‫תצטרכי לשבת ולחכות.‬
‫מישהו רוצה קפה?‬
‫אמנדה, בבקשה.‬
‫היכנסו.‬
‫באותו רגע תהיתי מה ניירובי חושבת.‬
‫בראשי הייתה מחשבה אחת בלבד:‬
‫לשלוף את הנשק ולהתחיל לירות על החבורה.‬
‫תנוחו קצת.‬
‫בבקשה, שבי.‬
‫אוכל לשאול מאיזו יחידה אתן?‬
‫אנחנו פלסים מוטסים‬
‫בחיל הצנחנים.‬
‫יחידה 6.‬
‫אנחנו מפנים מוקשים במאלי, בלבנון,‬
‫באפגניסטן.‬
‫חמישה שומרי ראש.‬
‫היו לנו שני אקדחים לאדם‬
‫כך שכל אחת מאיתנו יכולה להוריד שניים.‬
‫זה עדיין אדם אחד יותר מדי.‬
‫עסק מסוכן למדי.‬
‫אגב,‬
‫איך מנטרלים מוקש-נגד-אדם?‬
‫זה תלוי.‬
‫יש הרבה סוגי מוקשים‬
‫ולכל אחד מנגנון שונה.‬
‫יש "תוכי ירוק", "פרפר", פי-אם-אף-1...‬
‫יש שמופעלים באופן כזה‬
‫שמנטרל מוקשים אחרים.‬
‫יש שמתפוצצים כשחיישן מזהה תנועה.‬
‫יש כאלה...‬
‫שמתפוצצים כשפותחים אותם. יש כאלה שמתפוצצים‬
‫כשמתקרבים אליהם מדי.‬
‫אוכל להשתמש בשירותים?‬
‫בהחלט. השתמשי בשלי.‬
‫סליחה.‬
‫אמנדה, בבקשה.‬
‫מכאן.‬
‫הכי גרועים הם הרוסים.‬
‫הפרופסור הכין אותנו לכל תרחיש.‬
‫אבל אם להודות על האמת,‬
‫תיאוריה זה דבר אחד.‬
‫והפעולה עצמה היא עניין אחר.‬
‫קדימה!‬
‫זוזו!‬
‫אתם בטוחים כאן.‬
‫אין מה לחשוש בקרב סופרים ומשוררים.‬
‫תהיו רגועים.‬
‫ידיים באוויר.‬
‫כך. כמו בשוד.‬
‫קדימה.‬
‫יופי.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫שמי פלרמו.‬
‫ויש לי שתי בשורות בשבילכם.‬
‫אחת טובה ואחת רעה.‬
‫הבשורה הרעה היא שבנק ספרד מותקף.‬
‫הטובה...‬
‫שאנחנו התוקפים.‬
‫להירגע!‬
‫כולם, להירגע!‬
‫וי-פי-13.‬
‫וי-פי-13?‬
‫יש להם נתיך אלקטרוני‬
‫שנשלט בידי חיישן רעידות.‬
‫תיגע בהם...‬
‫והלך עליך.‬
‫אפגניסטן הייתה מלאה בהם.‬
‫אני רואה שאת מבינה בזה.‬
‫אדוני, אל תזוז.‬
‫את בסדר, לוטננט?‬
‫לוטננט?‬
‫בו!‬
‫הנגיד, אדוני...‬
‫עכשיו אתה מוכרח להתלוות אלינו.‬
‫קום.‬
‫בוא איתי.‬
‫מה את עושה?‬
‫אל תזוז.‬
‫הניחו את האקדחים!‬
‫לא לזוז.‬
‫טוב...‬
‫זה לא נראה מבטיח לאף אחד מאיתנו.‬
‫שנכריז על מבוי סתום?‬
‫מבוי סתום? נראה לך שאנחנו תיקו?‬
‫את לא תירי בנגיד,‬
‫אבל אני אחסל את הכלבה.‬
‫אעשה זאת.‬
‫גנדייה!‬
‫שחרר את הבחורה.‬
‫תירגעי, אמנדה.‬
‫זה בסדר.‬
‫גנדייה, שחרר את הבחורה.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא רוצה שמישהו ייפגע. זו פקודה.‬
‫גנדייה, שחרר את הבחורה!‬
‫אני הולך איתן.‬
‫ואני לא רוצה שתעשה כלום.‬
‫בדיוק.‬
‫אני לא יודע מה אתם מתכננים,‬ ‫אבל אין סיכוי שתצאו מפה.‬
‫אז נישאר.‬
‫אש!‬
‫שיט!‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫שיט!‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫מה לכל הרוחות קרה עכשיו?‬
‫לעזאזל! טוב...‬
‫מה את עושה?‬
‫הם יורדים. אנחנו צריכות לעלות.‬
‫אנחנו יורדות.‬ ‫-מה הכוונה?‬
‫אם נישאר פה הם יירו בנו. עדיף שנצא.‬
‫ניכנס בהם, בסגנון טוקיו.‬
‫יהיה בלגן.‬
‫כעת אתם חלק ממשפחת בני הערובה הנהדרת שלנו.‬
‫ניהנה יחד מכמה ימים של ניתוק.‬
‫קחו את המסכות וחבשו אותן, בבקשה.‬
‫חבשו את המסכות המחורבנות!‬
‫וכדי שלא יתחשק לאף אחד להיות גיבור,‬
‫תנו את הטלפונים שלכם לחבר שלי, דנוור.‬
‫נעשה את זה ככה.‬
‫הרימו ידיים אם יש לכם ילדים.‬
‫טוב.‬
‫נסמן את הטלפונים שלכם באדום‬
‫ותוכלו לעשות שיחה אחת ביום.‬
‫מאיפה הבאת את זה, אידיוט?‬
‫זו החלטה שלי, אני מתאם בני הערובה.‬
‫עברת קורס?‬
‫אתה "אב השנה"?‬
‫תנו את הטלפונים עכשיו!‬
‫ומה עם התות הלבן?‬
‫איזה סנובית, טוקיו!‬
‫הוא חמוד כל כך.‬
‫מה שמו האמיתי?‬
‫תשאלי את אביו.‬
‫סינסינטי.‬
‫אין מצב!‬
‫אהבת חיי שיושבת לצידי‬
‫רצתה את השם סינתיה, אם זו בת.‬
‫אבל...‬
‫טעו באולטרסאונד.‬
‫למה?‬ ‫-עשיתי רק את הבדיקה הראשונה.‬
‫זוכרת איפה זה היה?‬
‫כן.‬ ‫-בבית חולים בסולוואו.‬
‫בסולאווסי.‬ ‫-סולאווסי.‬
‫סולאווסי.‬ ‫-נכון.‬
‫זה נראה כמו מוסך אופנועים מטונף.‬
‫לא ייאמן!‬
‫ומעולם לא חזרנו לשם.‬
‫פעם הוציאו ממני כדור‬ ‫שחטפתי במלחמה, במוסך טרקטורים.‬
‫לא סיפרת לי את זה, חמוד.‬ ‫-באמת.‬
‫מאיפה?‬ ‫-מהתחת. רוצה לראות?‬
‫לא.‬ ‫-לא!‬
‫תראה להם את חיית המחמד שלך, בחייך, הלסי.‬
‫לא.‬ ‫-קדימה! תראה להם. בחייך.‬
‫איזו חיה?‬ ‫-הם בני משפחה.‬
‫בסדר. תראו. יש לי...‬
‫די!‬
‫אל תסתכלו על זה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫הוא יכול לדבר.‬ ‫-היי, בחור מגודל,‬
‫רוצה שאאלף את הדוב שלך?‬
‫אני טוב באילוף.‬
‫העדפת בת או בן, מוניקה?‬ ‫-לא שינה לנו.‬
‫לא שינה לנו. אוהבים את מה שיוצא, בן או בת.‬
‫זה בן.‬
‫מה?‬
‫בן?‬
‫זה בן.‬
‫זה בן!‬
‫בן!‬
‫זה בן!‬
‫בן!‬
‫מה אני אגיד? שמחתי.‬
‫זה בן!‬
‫שמעו אותו בכל העיר, "זה בן!"‬
‫אז ככה זה קרה. מסינתיה...‬
‫סינתי...‬
‫סינסינטי.‬
‫אתה מטורף.‬
‫זה הגיוני לגמרי.‬
‫יש לו שם של עיר.‬
‫כמו לכל בני המשפחה.‬
‫המשפחה הזאת.‬
‫סינסינטי.‬
‫לא ככה?‬
‫הכול בסדר, אהובי. בני הקטן.‬
‫לחיי סינסינטי.‬ ‫-לחיי סינסינטי.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים! לחיי כולם!‬
‫קדימה.‬
‫חבר'ה.‬
‫אני רוצה להודות לכם על מה שאתם עושים.‬
‫בשמו של ריו ובשמי.‬
‫תודה.‬ ‫-לחיי ריו!‬
‫לחיי ריו! לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫אנחנו עושים את זה למען ריו, טוקיו. אבל...‬
‫גם למען כולנו.‬
‫עכשיו הם בטוחים שהם ינצחו.‬
‫רודפים אותנו כמו חיות‬ ‫ושולפים אותנו מהמסתור...‬
‫מענים אותנו, מפרים זכויות אדם. הכול הולך.‬
‫אם נתחבא כעכברושים,‬
‫הם יתקפו אותנו שוב.‬
‫אחד-אחד.‬
‫יש רק מוצא אחד.‬
‫להתעמת איתם.‬
‫שמעו.‬
‫בעולם הזה,‬
‫הכול נמדד בשני קריטריונים:‬
‫במה זוכים,‬
‫ובמה מפסידים. וברגע זה...‬
‫הם חושבים שאין להם מה להפסיד.‬
‫וכשחושבים שאין מה להפסיד,‬
‫מתנפחים.‬
‫טוב...‬
‫אנחנו...‬
‫נראה להם...‬
‫כמה יש להם...‬
‫להפסיד.‬
‫איפה הנגיד?‬
‫איפה הוא?‬
‫פלרמו!‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫טוקיו.‬
‫תירגעי.‬
‫טוקיו.‬ ‫-תירגעי.‬
‫בספירה של שלוש, תירי ותתכופפי.‬
‫אחת...‬
‫שתיים...‬
‫הניחו את הנשק, עכברושים!‬
‫רבותיי, הרשו לי להציג את עצמי.‬
‫שמי פלרמו ואני אחראי על השוד הזה.‬
‫אז, בבקשה. כוונו לחזה שלי.‬ ‫אני המטרה בעלת הערך הרב ביותר.‬
‫כוונו אליה!‬
‫אליה.‬
‫בסדר...‬
‫נותרו כמה שניות לפני שיתחילו היריות,‬
‫אז בואו נדבר קצת על אנטומיה.‬
‫לבני האדם יש שתי עיניים.‬
‫ובשונה מזיקיות,‬
‫העיניים שלהם ממוקמות‬ ‫בחזית הראש ואינן זזות.‬
‫זה חיסרון בולט בקרב יריות.‬
‫אם תירה, חברתך תמות.‬
‫אני מדבר אליך, גנדייה.‬
‫אני יודע שאתה יורה במטווח בסופי שבוע,‬
‫שאתה אוהב לקרוא קטלוגים של כלי נשק.‬
‫אתה מחכה כל החיים להזדמנות כזו,‬
‫להיות גיבור.‬
‫אתן לך עצה.‬
‫חשוב על מריסה.‬
‫חשוב על פניו המלאכיים של בנך חואניטו.‬
‫והנח את הנשק לאט ובזהירות.‬
‫בסדר.‬
‫ברגע ההוא, הפרופסור הבין‬
‫שהעבודה הזאת שונה מאוד מהמטבעה המלכותית.‬
‫העבודה הזאת לא נולדה במוחו‬
‫ולא היה לו זמן להפוך אותה לשלו.‬
‫אם היה לו כפתור ביטול‬ ‫הוא היה לוחץ עליו באותו הרגע.‬
‫אבל לא היה לו.‬
‫את בסדר, טוקיו? את בסדר?‬
‫תגידי משהו.‬
‫את בסדר?‬
‫תבדקו מה שלום פלרמו!‬
‫ירינו את כל הקליעים שלנו‬ ‫על אפודי המגן שלהם, בהוראת הפרופסור.‬
‫עזרו לפלרמו!‬ ‫-אבל איחרנו את המועד.‬
‫להתעורר! איפה הנגיד?‬
‫חייבים לחלץ אותו. מצאי אלונקה!‬
‫הכול הולך לעזאזל!‬
‫עיניו מכוסות בשברי זכוכית!‬
‫לעזאזל!‬
‫עזרו לי!‬
‫זוזו!‬
‫להיצמד לקיר!‬
‫קדימה! לזוז!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫לזוז!‬
‫כמעט הגענו.‬ ‫-זהירות.‬
‫זה בסדר.‬
‫משככי כאבים!‬
‫תירגע. אסיר את זה בזהירות רבה.‬
‫לאט... בזהירות.‬
‫טוב מאוד.‬
‫בסדר. עכשיו פקח את עיניך, לאט.‬
‫קדימה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אני לא יכול להשאירן פקוחות לאורך זמן.‬
‫אתה יכול לראות?‬
‫אני לא רואה כלום. מה קורה?‬
‫לעזאזל.‬
‫בסדר.‬
‫מצליח לראות את האור?‬
‫כאילו אנחנו באצטדיון מרקנה.‬
‫זה אומר לך משהו? את רופאת עיניים פתאום?‬
‫הוא צריך רופא עיניים.‬
‫צריך להתקשר לפרופסור.‬
‫אני רואה את הזכוכיות.‬
‫סטוקהולם, ערכת עזרה ראשונה מס' 4.‬
‫הכירורגית.‬ ‫-בסדר.‬
‫מהר.‬
‫מה את הולכת לעשות, טוקיו?‬ ‫-אוציא אותן.‬
‫באמת? איך?‬ ‫-עם פינצטה.‬
‫לא כדאי, טוקיו.‬
‫תתקשרי לפרופסור ושחררי שלושה בני ערובה‬
‫בתמורה לרופא עיניים.‬ ‫-דנוור!‬
‫שתוק וצא!‬ ‫-בסדר.‬
‫תקשיב לי, פלרמו.‬
‫היד שלי יציבה יותר משל שען שוויצרי, שומע?‬
‫אני מוציאה את הזכוכיות האלה.‬
‫יודעת למה משתמשים בלייזר בניתוחי עיניים?‬
‫כן.‬ ‫-זה פרט קטנטן.‬
‫דיוק. צריך להיות מדויק מאוד בניתוח עיניים.‬
‫תראה מה זה, דנוור.‬
‫טוקיו רוצה להשתמש בפינצטה שמשמשת אותה‬
‫לתלוש שערות למטה.‬
‫תעשי לי טובה!‬
‫איזה שטויות!‬
‫נראה אותך חוזר על זה.‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫איך זה הלך?‬
‫אני בטוח שהאפרסק שלך למטה חלק כמו משי.‬
‫עכשיו תגיד, "לעולם לא אדבר‬
‫שוב על המנוש של עמיתותיי".‬
‫לעולם לא אדבר שוב על המנוש של עמיתותיי.‬
‫לא שמעתי.‬
‫לעולם לא אדבר שוב על המנוש של עמיתותיי.‬ ‫-פאקינג מצוין, פלרמו.‬
‫לשירותך.‬
‫בסדר. נטפל בעיניים שלי אחר כך.‬
‫דנוור, מימיני.‬ ‫-כן. מה לעשות?‬
‫תן לי את זרועך. אתה תייצג אותי עכשיו.‬
‫אהיה כלב הנחייה שלך?‬ ‫-שקט!‬
‫טוקיו!‬ ‫-מה?‬
‫יש 14 טונות פלדה מתחתינו.‬ ‫תגידו לי שניירובי עם בוגוטה.‬
‫כן.‬
‫קדימה.‬
‫מה את עושה?‬
‫תקשרי את כולנו כמו כלבים?‬
‫לא, יקירי.‬
‫כולנו משפחה פה, אם תצטרך להשתין.‬
‫אהרוג אותך.‬
‫סלח לי, הנגיד.‬
‫אשמור את זה בשבילך.‬
‫אוכל לקבל את תשומת לבכם?‬
‫הנחנו 460 ק"ג חומר נפץ‬
‫בכל הדלתות, בכל החלונות,‬
‫בכל הכניסות ובכל היציאות,‬ ‫אז אם מישהו חושב להסתלק...‬
‫בום!‬
‫הם יפרקו אתכם לחתיכות.‬
‫זה לא שווה את זה.‬
‫נישאר פה יחד כמה ימים, נכון,‬
‫אבל בזמן הזה,‬
‫אנחנו...‬
‫נגן עליכם.‬
‫ואתם תגנו עלינו.‬
‫כמה נפלא.‬
‫וכעת, אם אתם רוצים,‬ ‫אתם יכולים להסיר את המסכות.‬
‫עכשיו!‬
‫איך המרגש?‬
‫מה שלומכם?‬
‫עכשיו כשאנחנו יכולים לראות זה את זה,‬
‫אציג בפניכם את מר בוגוטה.‬
‫הוא יבחר ארבעה מתנדבים.‬
‫שמי בוגוטה, ותפקידי הוא הקשה ביותר פה.‬
‫נעבוד בחום של 65 מעלות צלזיוס.‬
‫זה יזכיר משרפה.‬
‫נעשה משמרות של 12, 14, 16 ו-24 שעות.‬
‫כמה שעות שתוכלו.‬
‫מי בפנים?‬
‫שם!‬
‫אגוסטין.‬
‫אגוסטין מונטרו.‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫באתי...‬
‫לקנות כסף זר.‬
‫צעד קדימה, אדוני.‬
‫ברכותיי, אתה המתנדב הראשון שלנו.‬
‫הבא.‬
‫מיגל פרננדז טלנייה, ממורסייה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה אתה עושה, מיגל?‬
‫אני מתלמד במחלקת מבצעים ומערכות.‬
‫תמיכה טכנית.‬
‫לא מתאים.‬ ‫-לא מתאים. הבא!‬
‫שם. מה אתה עושה פה?‬
‫אלפונסו.‬
‫יש לי... היתה לי פגישה במחלקת חוב ציבורי.‬
‫צעד קדימה.‬ ‫ברכותיי, אתה המתנדב השני שלנו. הבא!‬
‫שם. מה את עושה פה?‬
‫אמנדה. אני מזכירת הנגיד.‬
‫לא מתאימה. קדימה, הבא!‬
‫שם!‬
‫מטיאס קניו.‬
‫מתאים! צעד קדימה.‬
‫לא, גברתי.‬ ‫-עזוב את ה"גברתי".‬
‫צעד קדימה. אתה המתנדב הבא.‬
‫אני לא מתנדב.‬
‫בסדר. רואה את האצבע הזו?‬
‫האצבע הזו מורה על מתנדבים‬
‫והיא מורה עליך שוב ושוב.‬
‫אז, בבקשה, צעד קדימה. אתה מתנדב עכשיו.‬
‫גברתי, אני לא מתנדב.‬
‫מה שמך, אמרנו?‬
‫מטיאס קניו.‬
‫מה?‬
‫מטיאס קניו.‬
‫בסדר, מטיאס קניו.‬
‫אתה בא איתי עכשיו, לכל הרוחות.‬
‫קדימה, זוז.‬
‫קדימה!‬
‫למעלית!‬
‫לא לזוז!‬
‫תיכנסו!‬
‫מה זה היה?‬
‫טיפש אחד!‬
‫מה הקטע עם "אני לא מתנדב"?‬
‫שייראה אמין יותר.‬
‫"אמין יותר"? אתה חושב שאתה אנתוני הופקינס?‬
‫הייתי אמור להתנהג כמו חטוף, לא?‬
‫אתה צוחק עליי.‬ ‫מהיוצרים של "אתה פאקינג בא איתי עכשיו".‬
‫השחקן-נפח מגיע לבנק הקרוב לביתכם.‬
‫אני חושב שפעלתי נכון. זה עבד.‬
‫אתן לך תיכף סטירה שעובדת.‬
‫שש שנים!‬
‫שש שנים מחורבנות אני עובד עם הבחור הזה‬
‫ושש פעמים רציתי לדפוק לו את הראש בקיר.‬
‫יקירי.‬
‫בדקות הקרובות,‬
‫אפילו הביצים שלך בסכנה.‬
‫סרחיו!‬
‫מודיעין הגיעו.‬
‫צותתי להם.‬
‫קולונל טמאיו.‬
‫המפקח.‬
‫מועד הפיצוץ.‬ ‫-12:04.‬
‫אחר כך שמענו יריות‬ ‫והם הניחו חומרי נפץ בכל מקום.‬
‫איך המטענים פוצצו?‬ ‫-אנחנו לא יודעים לבטח.‬
‫חומר נפץ פלסטי. RDX. הורכב באופן מושלם.‬
‫הם מבלפים.‬
‫נראה שלא, קולונל.‬
‫יש מטענים בכניסה, על הגג...‬
‫למדתי אותם. הם לא יפוצצו את בנק ספרד.‬
‫עם כל הכבוד, הם מסוגלים להכול.‬
‫אני משתין פה ולא קורה כלום, אנחל.‬ ‫הם חלאות.‬
‫שמע לי, קולונל.‬ ‫-בבקשה!‬
‫אלפונסו.‬
‫מה שלומך?‬
‫נדפקתי בגדול, לואיס.‬
‫אני לא יכול.‬
‫מצטער. קח את הפיקוד.‬
‫אל תדאג.‬
‫תנוח קצת.‬
‫לואיס.‬
‫תתקשר אליה.‬
‫שלחתי אותה לחקור את אניבל קורטס.‬
‫תתקשר אליה.‬
‫רבותיי,‬
‫אנחנו מכירים את כולם כאן.‬
‫אני קולונל טמאיו, מודיעין.‬ ‫אני אחראי על המבצע.‬
‫קודם כול, אני רוצה את מלכת הכלבות פה.‬
‫תתקשרו לאליסיה סיירה.‬
‫תעלו אותה על הקו עכשיו.‬
‫חזרה לעבודה.‬
‫תשיגו לי את המפקחת סיירה ברגע זה.‬
‫זו היא.‬
‫המפקחת סיירה, שיחה מקולונל טמאיו.‬
‫דבר איתי.‬
‫אליסיה, טמאיו כאן.‬
‫הוצאת ממנו משהו?‬
‫הוא לא יודע שום דבר שימושי, לואיס.‬
‫שלח אותו לאמא שלו שתכין לו מרק.‬
‫הוא חבול קצת מכל הסמים והשיחות.‬
‫תעלי אותו על מטוס ובואו למדריד.‬
‫יש לך עבודה פה.‬
‫תן לי להיות חלק מזה.‬
‫תגיד לי שאתה רוצה שאוציא את הרועה המחורבן‬
‫ואת הכבשים שלו מהבנק.‬
‫בדיוק.‬
‫פאק, כן.‬
‫עוד יירדו לי המים מרוב התרגשות.‬
‫אני לא מרגיש בנוח...‬
‫מול כל היופי הזה.‬
‫אבל אני צריך לספר לך משהו מצער.‬
‫אבחנו אצלי את המחלה של אמא.‬
‫כמה זמן?‬
‫שלוש שנים.‬
‫לפחות. אתה יודע שרופאים נוטים להגזים.‬
‫בסוף זה יהיה שש.‬
‫או שבע.‬
‫כמו חתול רחוב.‬
‫אנדרס.‬
‫נבטל את הכול ונמצא טיפול בחו"ל.‬
‫קודם כול, אין טיפול.‬
‫וחוץ מזה, אני נהנה הרבה יותר לגנוב.‬
‫אתה רוצה לבצע שוד כדי‬ ‫לבלות את שארית ימיך בכלא?‬
‫אם צייר היה אומר לך‬ ‫שנותרו לו שלוש שנים לחיות,‬
‫היית מבקש ממנו להפסיק לצייר?‬
‫אנדרס, בבקשה...‬
‫תראה.‬
‫היית אומר למיכלאנג'לו לא לפסל את דויד?‬
‫לא. ברור שלא.‬
‫היית אומר, "קדימה, מיכאלנג'לו!‬
‫המשך לעסוק בדבר שאתה אוהב".‬
‫צייר? משורר? זה אותו הדבר.‬
‫"רבותיי,‬
‫המשיכו לחפש יופי."‬
‫והעבודה הזאת, סרחיו,‬
‫זו התנצלות למען היופי.‬
‫זו יצירת המופת שלנו.‬
‫שש-עשרה דקות...‬
‫ו-15 שניות.‬
‫שש-עשרה דקות...‬
‫ו-15 שניות.‬
‫זה מה שיש.‬
‫ברגע שתגעו בדלת,‬
‫הכספת תוצף.‬
‫שש-עשרה דקות ו-15 שניות.‬
‫הזמן שייקח למים להגיע לגובה הזה.‬
‫או שנעשה חור‬
‫ונרתך את הצינור בזמן הזה,‬
‫או שזהו זה,‬
‫כולנו הולכים לכלא,‬
‫בלי שעשינו כלום.‬
‫רק שברנו דלת.‬
‫אבל זה...‬
‫זה לא...‬
‫זה לא יקרה לנו.‬
‫וזה לא יקרה לנו בזכות... בוגוטה.‬
‫מה אנחנו?‬
‫הטובים ביותר.‬
‫מה אנחנו?‬
‫הטובים ביותר.‬
‫לא. לא ככה.‬
‫אי אפשר להתיך דלת של 14 טונות ככה.‬
‫מה אנחנו?‬
‫הטובים ביותר!‬
‫מה אנחנו?‬
‫הטובים ביותר!‬
‫מה אנחנו?‬
‫הטובים ביותר!‬
‫הרבה יותר טוב! תפסו את המוטות!‬
‫זו אינה דלת.‬
‫זו חמאה.‬
‫ואתם...‬
‫אתם תמיסו אותה.‬
‫חמאה שרופה! תפסו עמדות!‬
‫בחייך, סרחיו.‬
‫אל תהיה רע. דמיין את זה.‬
‫דמיין את זה. אתה מסוגל.‬
‫עכשיו דמיין את זה איתי.‬
‫דלת של 14 טון.‬
‫ובדיוק שם,‬
‫מומחי המתכת הגדולים בעולם.‬
‫מוכנים?‬
‫טיק-טוק...‬
‫עכשיו!‬
‫ברגע שניגע בדלת, מים יתחילו לזרום פנימה.‬
‫שבעת אלפים חמש מאות ליטר בדקה.‬
‫טיק טוק!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫לא לעצור!‬
‫כשהיא תתמלא,‬
‫אתם תיהדפו‬
‫אם תפתחו את הדלת.‬
‫אבל אנחנו לא נפתח את הדלת.‬
‫בדיוק.‬
‫ננקב אותה.‬
‫הביאו את המנגח!‬
‫קדימה!‬
‫עכשיו!‬
‫צינור!‬
‫קדימה! תובילי!‬
‫כי ב-16 הדקות האלה,‬
‫הזמן שייקח לכספת להתמלא, נשחק אותה...‬
‫ז'אק איב...‬
‫קוסטו.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫לדחוף!‬
‫מוכנים!‬
‫מבלי לפתוח את הדלת, נכניס מרתך.‬
‫הנה.‬
‫טוב, אנחנו מוכנים.‬
‫אנחנו בידיך.‬
‫קודם החמצן.‬
‫עוד יש לי זמן.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫עוד יש לי זמן!‬ ‫-מה נסגר?‬
‫החמצן! בוגוטה!‬
‫לעזאזל! למה?‬ ‫למה מישהו תמיד חייב להיות גיבור?‬
‫מישהו תמיד חייב להיות גיבור!‬
‫וברגע הזה, כשהמים עולים כל הזמן,‬
‫תתחיל הפנטזיה האמיתית של המילניום החדש,‬
‫להלחים את שני הצדדים‬
‫של תא הלחץ.‬
‫המים עולים ועולים.‬
‫יותר טוב מסרט ג'יימס בונד, לא?‬
‫אפילו בונד לא היה מצליח‬ ‫להלחים את התא בזמן כה קצר.‬
‫בדיוק!‬
‫לכן נביא את הרתך הטוב בעולם.‬
‫אם מפלס המים יעלה מעל הריתוך,‬ ‫או אם הריתוך אינו מושלם...‬
‫המים ייצאו מהסדקים בכזה לחץ‬
‫שנזדקק לארבעה-חמישה ימים לחלץ את הבחור.‬
‫טוב, הוא ימות.‬
‫הוא ימות!‬
‫אבל יש שוד ללא סיכון?‬
‫קדימה!‬
‫לא לבזבז אף דקה!‬
‫אחי, בוא לא נחשוב על זה עכשיו.‬
‫קדימה! רק עוד דקה!‬
‫תן לי רק עוד דקה אחת!‬
‫מי יעלה זאת על דעתו?‬
‫מי?‬
‫אני נכנסת.‬
‫צוהר לוויסות לחץ.‬
‫בדיוק כמו תא צלילה.‬
‫ואז...‬
‫אחי היקר, יגיעו הבועות.‬
‫זכור לי שאהבת סרטי טבע על אוקיינוסים.‬
‫עכשיו מגיע הרגע הכי נפלא שלך.‬
‫כשתאזן את הציפה...‬
‫בוגוטה!‬
‫אתה חי!‬
‫תסתובב...‬
‫תראה את הבועות...‬
‫בועות תוססות,‬
‫בגלל מטילי הזהב,‬
‫שנחבטות בתקרה.‬
‫תחשוב שאתה בתחנת חלל.‬
‫אבל לא.‬
‫אתה בכספת של בנק ספרד.‬
‫שם, צף...‬
‫כמו להיכנס לאונייה ששקעה באמצע האוקיינוס.‬
‫תשעים טונות של זהב טהור 24 קראט.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫זה הדבר הכי יפה ששמעתי בחיים.‬
‫אמרתי לך!‬
‫קומפאי!‬
‫גווהירה גוואנטנמרה‬
‫גוואנטנמרה‬
‫גווהירה גוואנטנמרה‬
‫אל תשאירי אותי בחשכה‬
‫למות כבוגד‬
‫אל תשאירי אותי בחשכה‬
‫למות כבוגד‬
‫אני טוב וטוב כפי שאני‬
‫אמות בשמש‬
‫בשמש, אחי.‬
‫אני רוצה למות על החוף.‬
‫אני רוצה שיגידו "ממזר בר מזל"‬ ‫כשיגלו את גופתי.‬
‫גווהירה גוואנטנמרה‬
‫בוא נרקוד.‬
‫גוואנטנמרה‬
‫גווהירה גוואנטנמרה‬
‫תרקוד איתי.‬
‫חמודים שלי.‬
‫תראו מה הבאתי.‬
‫אילו עגילים יפים קניתי לעצמי. רואים?‬
‫מזהב! זהב מתוק!‬
‫בדיוק!‬