EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
KRISE!
FORRÆDERE
Banken angripes.
Banken angripes!
Forsegle bygget!
Jeg gjentar: Forsegle bygget!
Rød beredskap. Vi forsegler dørene.
Vi forsegler bankens dører.
Alle tar på seg vester. Alle sammen!
Og så vil Den spanske bank være forseglet.
Selv forseglet
er bygget stort, Professor.
For mange vinduer og for få menn.
Vi kan ikke være overalt.
Godt poeng, Helsinki.
Svært godt poeng, men...
...dette bygget...
...har sine hemmeligheter.
Dette er delen av Den spanske bank vi bør konsentrere oss om.
Strukturen er dekket med betongvegger og stålplater med en tykkelse på 180 cm.
Fra utsiden
er det en safe.
Fra innsiden er det et uinntagelig fort.
Når rød beredskap etableres, vil ingen, og jeg mener ingen,
kunne gå inn eller ut på en time.
Det er tiden vi trenger til å skaffe en viktig brikke...
...til del to av planen.
Hvilken brikke?
Direktøren for Den spanske bank.
Han er på kontoret sitt,
bevoktet av fem livvakter med dårlig sans for humor.
Jeg kaller det heksetoget.
Alle vet at noe rart foregår
og at man blir truffet av en kost, men man vet ikke hvor slaget kommer fra.
Direktør, jeg er løytant Lorenzo.
Du må bli med oss.
Vi har en panserbil klar til å evakuere deg.
Takk, Amanda.
Jeg forlater ikke kontoret ennå.
Señor.
Det er en direkte ordre fra general Núñez.
-Fra JEMAD. -Jeg mottok ordren,
men følger den ikke.
Jeg forlater ikke banken før de siste tjenestemennene er ute.
Hvis dere vil beskytte meg,
må dere bare vente.
Kaffe?
Amanda?
Kom inn.
Jeg lurte på hva Nairobi tenkte.
Jeg tenkte bare på én ting.
Å trekke våpenet og skyte på dem.
Hvil dere litt.
Sett dere.
Hvilket regiment tilhører dere?
Vi er luftbårne stormingeniører
fra BRIPAC.
Tropp seks.
Med minerydderoppdrag i Mali, Libanon
og Afghanistan.
Det var fem livvakter.
Vi hadde to våpen hver,
så vi kunne ta to hver.
De var fortsatt én for mange.
En farlig bransje.
Forresten,
hvordan deaktiverer man en antipersonellmine?
Det kommer an på.
Det er mange typer miner,
og alle har forskjellige mekanismer.
Green Parrots, Butterfly, PMF1...
Enkelte aktiveres av metoder
som deaktiverer andre.
Noen har bevegelsessensorer.
Andre...
...eksploderer når de åpnes. Noen eksploderer
når man kommer for nær.
Kan jeg bruke toalettet?
For all del. Bruk mitt.
Unnskyld meg.
Amanda?
Denne veien.
De verste er de russiske.
Professoren hadde forberedt oss på alt.
Men ærlig talt.
Teori er én ting.
Handlingen er noe helt annet.
Kom igjen!
Løp!
Dere er trygge her.
Ingenting å bekymre seg for blant forfattere og poeter.
Behold roen.
Hendene i været.
Slik. Som under et ran.
Kom igjen.
Greit.
Mine damer og herrer...
...jeg heter Palermo.
Jeg har to nyheter til dere.
Én god og én dårlig.
Den dårlige er at Den spanske bank er under angrep.
Den gode er...
...at vi er angriperne!
Behold roen!
Behold roen, alle sammen!
VP13.
VP13?
De har en elektronisk lunte
som styres av en seismisk sensor.
Tar man på dem...
...er man ferdig.
Afghanistan var fullt av dem.
Du er visst godt trent.
Ikke beveg deg.
Går det bra, løytnant?
Løytnant?
Bø!
Direktør...
Du må bli med oss.
Reis deg.
Bli med meg.
Hva gjør dere?
Ikke rør dere.
Slipp våpnene!
Ikke rør dere!
Vel...
Det ser ikke bra ut for noen av oss.
Hva med å droppe det?
Droppe det? Tror du vi er fastlåst?
Du skyter ikke direktøren,
men jeg dreper denne hurpa.
Jeg gjør det.
Gandía!
Slipp jenta.
Rolig, Amanda.
Det går bra.
-Slipp jenta, Gandía. -Nei.
Jeg vil ikke at noen blir skadd. Det er en ordre.
Slipp jenta, Gandía!
Jeg blir med dem.
Og dere gjør ingenting.
Det stemmer.
Jeg vet ikke hva dere vil, men dere slipper ikke ut.
Da blir vi.
Skyt!
Faen!
Hva faen?
Faen!
Hva faen skjedde?
Faen! Ok...
Hva gjør du?
De drar ned. Vi må opp.
-Vi må dra ned. -Hva mener du?
Blir vi her, skyter de oss ned. Vi må ut.
Vi gjør det slik Tokyo gjør det.
Det blir oppstyr.
Dere er en del av vår herlige gisselfamilie.
Det blir noen dager med total frakobling.
Ta på dere maskene, takk.
Ta på de jævla maskene!
Og for at ingen skal spille helt,
gir dere mobiltelefonene til min venn Denver.
Vi gjør det slik.
Opp med hendene hvis dere er foreldre.
Ok.
Vi merker mobiltelefonene med rødt,
så dere kan ringe én gang om dagen.
Hvor har du det fra, din dust?
Jeg bestemmer det. Jeg er gisselkoordinator.
Har du tatt kurs, eller?
Er du Årets far?
Levér mobiltelefonene nå!
Hva med det hvite jordbæret?
Herregud! For en snobb du er, Tokyo!
Han er så søt.
Hva heter han?
Spør faren.
Cincinnati.
Gi deg!
Min store kjærlighet her
ville kalle ham Cynthia da vi trodde det var ei jente.
Men...
De så feil på ultralyden.
-Hvorfor? -Jeg tok bare den første.
Husker du hvor det var?
-Ja. -På et sykehus i Sulawao.
-I Sulawesi. -Sulawesi.
-Det stemmer.
Det så ut som et motorsykkelverksted.
Utrolig!
Og vi dro aldri tilbake.
De fjernet en kule fra meg under krigen på et traktorverksted.
-Det fortalte du aldri. -Jo da.
-Hvor da? -I rumpa. Vil du se?
-Nei... -Nei!
Vis dem kjæledyret, Helsi.
-Nei. -Kom igjen! Vis dem kjæledyret ditt.
-Kjæledyr? -De er i familie.
Ok. Se her. Jeg har en ny...
Ikke søren!
Ikke se på det!
Hva gjør du?
-Den kan snakke. -Hei, tøffen.
Skal jeg temme bjørnen din?
Jeg er god til å temme dyr.
-Ville du ha jente eller gutt, Mónica? -Vi brydde oss ikke.
Man elsker dem uansett, hva?
Det er en gutt.
Hva?
En gutt?
Det er en gutt.
Det er en gutt!
Gutt!
Det er en gutt!
Gutt!
Hva kan jeg si? Jeg var glad.
Det er en gutt!
Hele byen hørte ham rope: "Det er en gutt!"
Slik er det! Fra Cynthia...
Cinthy...
Cincy-nati. Cincinnati.
Du er sinnssyk.
Ren logikk.
Han har et bynavn.
Slik som hele familien.
Denne familien.
Cincinnati.
Ikke sant?
Det går bra, kjære. Lille gutten min.
-For Cincinnati. -Cincinnati!
-Hell og lykke! -Skål.
Skål for alle!
Kom igjen.
Folkens.
Jeg vil takke dere for det dere gjør.
Fra Rio og meg.
-Takk. -For Rio!
For Rio! Skål.
Skål.
Vi gjør det for Rio, Tokyo, men...
...også for oss alle.
De tror de kan vinne.
De jakter på oss som dyr og skremmer oss opp...
De torturerer oss. Bryter menneskerettigheter. Alt er lov.
Gjemmer vi oss som rotter, slår de til igjen.
Én etter én.
Det finnes bare én utvei.
Å konfrontere dem.
Hør her.
I denne verden...
...måles alt på en vekt:
Hva man vinner
og hva man taper. Og akkurat nå...
...tror de at de ikke har noe å tape.
Og når man tror det...
...blir man større.
Vel...
Vi skal...
...vise dem...
...hvor mye de har...
...å tape.
Hvor er direktøren?
Hvor er han?
Palermo!
Vi har et problem.
Tokyo.
Ta det rolig.
-Tokyo. -Ta det rolig.
På tre skyter og dukker du.
Én...
...to...
Slipp våpnene, jævler!
Mine damer og herrer, la meg presentere meg selv.
Jeg heter Palermo, og jeg står bak ranet.
Så sikt på brystet mitt. Jeg er det viktigste målet.
Sikt på henne!
På henne.
Ok...
Vi har noen sekunder igjen før skytingen begynner,
så hva med litt viten om anatomi?
Mennesker har to øyne.
I motsetning til kameleoner
har de øynene foran på hodet, og de står fast.
Dette er et handikapp i en skuddveksling.
Skyter dere, dør jentene deres.
Jeg snakker til deg, Gandía.
Jeg vet at du er på skytebanen hver lørdag,
at du liker å lese våpenkataloger.
Du har ventet hele livet på en slik sjanse.
Til å kunne bli en helt.
La meg gi deg et råd.
Tenk på Marisa.
Se for deg Juanitos engleaktige ansikt...
...og slipp den jævla pistolen.
Ok.
I det øyeblikket innså Professoren
at denne jobben ville bli svært annerledes enn Myntverket.
Han hadde ikke tenkt ut denne,
og han hadde ikke hatt tid til å gjøre den til sin.
Hadde han kunnet spole tilbake, hadde han gjort det der og da.
Men det kunne han ikke.
Går det bra, Tokyo?
Si noe!
Går det bra?
Se til Palermo!
Vi skjøt alle kulene mot vestene, slik Professoren hadde sagt.
-Hjelp Palermo! -Men vi var for sene.
Våkn opp! Hvor er direktøren?
Vi må få ham ut. Finn en båre!
Faen! Det går til helvete!
Han har glass i øynene!
Faen!
Hjelp meg!
Løp!
Opp mot veggen!
Kom igjen!
Kom igjen! Fort!
Løp!
-Vi er nesten fremme. -Pass opp.
Det går bra.
Smertestillende!
Rolig. Jeg tar det sakte av.
Rolig... Forsiktig...
Veldig bra.
Ok. Åpne øynene. Sakte.
Kom igjen.
Bra.
Jeg klarer ikke å holde dem oppe. Ikke så lenge.
Ser du noe?
Jeg ser ingenting. Hva foregår?
Faen.
Ok.
Ser du lyset?
Som om jeg er på Maracaná stadion.
Sier det deg noe? Er du øyelege nå?
Han trenger øyelege!
Vi må ringe Professoren.
Jeg ser glassbitene.
Ok. Stockholm, førstehjelpsskrin 4.
-Det kirurgiske. -Ok.
Fort.
-Hva tenker du på, Tokyo? -Jeg skal fjerne dem.
-Å ja? Hvordan? -Med pinsett.
Ikke gjør det, Tokyo.
Ring Professoren og slipp tre gisler
i bytte mot en øyelege.
-Hold kjeft og gå! -Ok.
Hør på meg, Palermo.
Hånda mi er som en sveitsisk urmakers. Skjønner du?
Jeg fjerner glassbitene.
Vet du hvorfor de bruker lasere til øyekirurgi?
-Ja. -En liten detalj.
Nøyaktighet. Du må være svært nøyaktig i øyekirurgi.
Se her, Denver.
Tokyo bruker den samme pinsetten hun bruker
til å fjerne alt håret der nede.
Kom igjen!
Nonsens!
Si det igjen.
Hva da?
Du er nok silkeglatt der nede.
Si: "Jeg skal aldri nevne
mine kollegers fitter igjen."
Jeg skal aldri nevne mine kollegers fitter igjen.
Jeg hørte ikke.
-Jeg skal aldri nevne fitta di. -Jævlig bra, Palermo.
Vi er til tjeneste.
Ok. Vi ordner øynene mine senere.
-Denver, til høyre. -Hva gjør jeg?
Få låne armen din. Du er min representant nå.
-Skal jeg være førerhunden din? -Stille!
-Tokyo! -Hva?
Vi har 14 tonn stål under oss. Si at Nairobi er hos Bogotá.
Det stemmer.
Kom igjen.
Hva gjør du?
Skal du binde oss som hunder?
Nei, kjære.
Du er blant familie i tilfelle du må tisse.
Jeg skal drepe deg.
Beklager, direktør.
Jeg tar denne for deg.
Kan jeg få deres oppmerksomhet?
Vi har plassert 460 kg sprengstoff
på alle dører og vinduer,
ved alle inn- og utganger, så hvis noen tenker på å flykte...
Bang!
Da gjør de det i biter.
Det er ikke verdt det.
Vi må bli her i noen dager, det stemmer,
men i løpet av den tiden...
...skal vi beskytte dere.
Og dere vil beskytte oss.
Så vidunderlig!
Nå kan dere ta av dere maskene.
Nå!
Hvordan føles det?
Hvordan går det?
Nå som vi kan se hverandre,
vil jeg presentere dere for Bogotá.
Han velger fire frivillige.
Jeg heter Bogotá, og jeg skal gjøre den vanskelige delen.
Vi skal jobbe i over 65 grader.
Det kommer til å føles som et krematorium.
Vi har skift på 12, 14, 16 og 24 timer.
Så mange timer dere orker.
Hvem er med?
Navn!
Agustín.
-Agustín Montero. -Hva gjør du her?
Jeg... skulle veksle valuta.
Kom frem.
Gratulerer. Du er vår første frivillige.
Nestemann.
Miguel Fernández Talanilla. Fra Murcia.
-Ok. -Hva jobber du med, Miguel?
Jeg er lærling i systemavdelingen.
IT.
-Ukvalifisert. -Ukvalifisert. Nestemann!
Navn. Hva gjør du her?
Alfonso.
Jeg hadde en avtale med gjeldsavdelingen.
Tre frem. Gratulerer, du er vår andre frivillige. Nestemann!
Navn. Hva gjør du her?
Amanda. Jeg er direktørens sekretær.
Ukvalifisert. Nestemann!
Navn!
Matías Caño.
Kvalifisert! Tre frem.
-Nei, señora. -Ikke noe "señora".
Tre frem. Du er neste frivillige.
Jeg er ingen frivillig.
Ser du denne fingeren?
Den peker ut frivillige,
og den peker på deg om og om igjen.
Så tre frem, for nå er du frivillig.
Señora, jeg er ikke frivillig.
Hva het du igjen?
Matías Caño.
Hva?
Matías Caño.
Ok, Matías Caño.
Du blir med meg nå.
Kom igjen!
Gå til heisen!
Ikke rør dere!
Inn!
Hva var det for noe?
Tåpe!
Hva var den "ikke frivillig"-greia?
Så det ble troverdig.
"Troverdig"? Tror du at du er Anthony Hopkins?
Jeg måtte jo spille gissel.
Du kødder. Fra produsentene av "Du kommer nå, for faen"
kommer smeden til et verksted nær deg.
Jeg synes jeg var flink. Det gikk bra.
Jeg skal gi deg en bra fik.
Seks år!
Seks jævla år med denne fyren,
og seks ganger har jeg villet slå hodet hans mot en vogn.
Kjære deg.
I de neste få minuttene...
...står ballene dine på spill.
Sergio!
CNI har kommet.
Avlytt dem.
Oberst Tamayo.
Inspektør.
-Eksplosjonstidspunkt? -Kl. 12,04.
Vi hørte skyting, og de har eksplosiver overalt.
-Hvordan ble de detonert? -Vi vet ikke.
Plastisk sprengstoff. RDX. Det er perfekt laget.
De bløffer.
Det virker ikke slik, oberst.
Det er ladninger på fasaden, taket...
Jeg har studert dem. De sprenger ikke Den spanske bank.
Med all respekt. De er i stand til hva som helst.
Alt går gjennom meg, Ángel. De er avskum.
-Hør på meg, oberst. -Gi deg!
Alfonso.
Hvordan går det?
Jeg er ferdig, Luis.
Jeg klarer ikke.
Beklager. Overta kontrollen.
Ta det med ro.
Hvil deg litt.
Luis.
Ring henne.
Jeg sendte henne for å avhøre Aníbal Cortés.
Ring henne.
Mine herrer,
vi kjenner alle her.
Jeg er oberst Tamayo fra etterretningen. Jeg bestemmer her.
For det første vil jeg ha dronninghurpa. Skaff meg Alicia Sierra.
Få henne på telefonen nå.
Tilbake til jobben.
Gi meg inspektør Sierra omgående.
Det er henne.
Inspektør Sierra, du har telefon fra oberst Tamayo.
Snakk til meg.
Alicia, Tamayo her.
Fikk du noe ut av ham?
Han vet ingenting nyttig, Luis.
Send ham til mora si og gi ham suppe.
Han er litt forslått av alt dopet og samtalene.
Sett ham på et fly til Madrid.
Du har en jobb å gjøre her.
La meg være med, Luis.
Si at du vil ha meg til å få gjeteren og saueflokken ut av banken.
Nettopp.
Visst faen...
Vannet kommer til å gå av bare glede.
Jeg blir urolig...
...av all denne skjønnheten.
Men jeg har noe fælt å fortelle deg.
Jeg har fått mors sykdom.
Hvor lenge?
Tre år.
Minst. Du vet hvordan leger er.
Det blir nok seks.
Eller sju.
Som en løskatt.
Andrés.
Vi utsetter alt og finner en behandling.
Det finnes ingen kur.
Og jeg er mer glad i å stjele.
Vil du få bøter og tilbringe dine siste dager i fengsel?
Hvis en maler sa at han hadde tre år igjen å leve...
-...hadde du bedt ham slutte å male? -Andrés...
Hør her.
Hadde du bedt Michelangelo om å slutte med David?
Nei. Selvsagt ikke.
Du hadde sagt: "Forza, Michelangelo!
Fortsett med det du gjør."
En maler? En poet? Det er det samme.
"Mine herrer...
...fortsett å lete etter skjønnhet."
Og denne jobben, Sergio...
...er en unnskyldning for skjønnhet.
Det er vårt mesterstykke.
Seksten minutter...
...og 15 sekunder.
Seksten minutter...
...og 15 sekunder.
Det er alt.
Når dere tar på døra,
begynner hvelvet å oversvømmes.
Seksten minutter og 15 sekunder.
Tiden det tar for vannet å nå hit.
Enten lager vi et hull
og sveiser på et sammenkoblingsrør,
eller så havner vi i fengsel
uten å ha gjort noe.
På grunn av ei dør.
Men det...
Det skjer ikke med oss.
Og det skjer ikke, for... Bogotá.
Hva er vi?
De aller beste.
Hva er vi?
De aller beste!
Nei... Ikke sånn.
Man smelter ikke ei 14 tonns dør sånn.
Hva er vi?
De aller beste!
Hva er vi?
De aller beste!
Hva er vi?
De aller beste!
Det var bedre! Ta sveiseapparatene!
Dette er ingen dør.
Dette er smør.
Og dere...
Dere skal smelte det.
Brent smør! Innta posisjonene!
Kom igjen, Sergio.
Ikke vær slem. Se det for deg.
Se det for deg. Du klarer det.
Se det for deg med meg.
Ei 14 tonns ståldør.
Og der...
...de beste metallarbeiderne i verden.
Klare?
Tikk-takk, tikk-takk...
Nå!
Når vi rører døra, fosser vannet inn. Sju tusen fem hundre liter i minuttet.
Tikk-takk, tikk-takk!
Kom igjen! Opp med farten!
Ikke stopp!
Når det er fullt...
...blir dere slått i bakken hvis dere åpner døra.
Men vi skal ikke åpne døra.
Nettopp.
Vi skal gjennombore den.
Kom med rambukken!
Kom igjen!
Nå!
Rør!
Kom igjen! Led vei!
For på de 16 minuttene
det tar å fylle hvelvet, leker vi...
...Jacques-Yves...
...Cousteau.
Én, to, tre.
Dytt!
Klart!
En sveiser går inn uten å åpne døra.
Her.
Vi er klare.
Vi er i dine hender.
Oksygenet først.
-Jeg har fortsatt tid. -Hva gjør du?
-Jeg har fortsatt tid! -Hva faen?
Oksygenet! Bogotá!
Faen! Hvorfor må noen alltid leke helt?
Det er alltid noen som må leke helt!
Og med vann som stiger sekund for sekund,
begynner det nye millenniets fantasi
om å sveise sammen begge sider
av et dekompresjonskammer.
Vannet stiger høyere og høyere. Er det ikke bedre enn en James Bond-film?
Ikke engang James Bond kan sveise sammen forkammeret så fort.
Nettopp!
Det er derfor vi trenger verdens beste sveiser.
Hvis vannet stiger høyere enn sveisen, eller sveisen ikke er perfekt...
...vil vannet skape nok trykk
til at vi trenger fire-fem dager på å få ham ut.
Han ville dødd!
Men finnes det ran uten risiko?
Kom igjen!
Ikke kast bort tiden!
Men la oss ikke tenke på det nå.
Kom igjen! Et øyeblikk til!
Gi meg et øyeblikk til!
Hvem kan forestille seg det?
Hvem?
Jeg går inn.
En dekompresjonsluke.
Akkurat som en batyskaf!
Så,
kjære bror, kommer boblene.
Jeg vet at du elsket havdokumentarer.
Her kommer det beste øyeblikket.
Når du balanserer flyten...
Bogotá!
Du lever!
...snur deg...
...ser boblene...
...glitrende bobler...
...på grunn av gullbarrene,
som stiger mot taket.
Man tror man er på romstasjonen.
Men det er man ikke.
Man er i Den spanske banks hvelv.
Der... flytende...
Det blir som å gå inn i en sunket gallion ute på havet.
Nitti tonn rent 24-karats gull.
Hva sier du?
Det er det vakreste jeg har hørt.
Jeg sa jo det!
Compay!
Guajira guantanamera
Guantanamera
Guajira guantanamera
Ikke forlat meg i mørket
For å dø som en forræder
Ikke forlat meg i mørket
For å dø som en forræder
Jeg er god, og god som jeg er
Vil jeg dø mens jeg ser på solen
Mens jeg ser på solen.
Jeg vil dø på en strand.
Jeg vil at dommeren skal se liket mitt og si: "Heldige jævel."
Guajira guantanamera
La oss danse.
Guantanamera
Guajira guantanamera
Dans med meg.
Barna mine...
Se hva jeg har med.
Jeg skaffet meg øreringer. Ser dere?
Gyllent! Vakkert gull!
Sånn, ja!