ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Ne, neću ući onamo.
Uzmi bocu.
To je klopka. Nećemo izaći.
To je ulaz. Moramo se potruditi.
Što toliko smrdi?
Valjda su bacili pesticid,
izbjeljivač i ostale otrove. Ja ne ulazim.
-To je voda. -Oksigenirana.
Sjedni, hajde.
Sjest ću, ali neću ući.
Idemo.
Lakše je vježbati u bazenu, ali posao ne odrađujemo u bazenu.
Bit će mnogo teže.
Ne smiješ ući sa strahom.
Ne bojim se.
Puniš gaće.
Jer si sad otac.
Čuj...
Slažem se s tobom, Bogotá.
Prije se nisi pazio, ali više ne možeš tako.
Prije su sranja utjecala samo na mene.
Znaš?
Neke stvari ne želim raditi. Primjerice, ulaziti u spremnik.
Ne želim to.
Znaš kakav mora biti dobar otac?
Više ne znam.
Moraš se ponašati isto kao kad nisi bio otac.
Da, i ujutro napustiti zabavu napušen.
Ako se voliš napušavati srijedom, moraš tako nastaviti.
Daj!
Moraš, inače ćeš zamrziti sina.
I zbog toga bi bio loš otac. Vjeruj mi.
Bože! Znaš što bi trebao, Bogotá?
Trebao bi napisati roman.
Da.
Kako postati otac bez odvikavanja?
Nemaš djece, zar ne?
Imam ih sedmero.
-Čovječe! -S idućim dobiješ nagradu.
Emilio je najstariji. Živi u Venezueli. Julián u Meksiku.
Pušta brkove. Zove me "kompa".
Ovaj je poseban. Erik, na Islandu.
Hanna u Finskoj. Violinistica. Ljepotica je.
Dražen u Crnoj Gori. Dosadan je.
Yaris, Solun. Pravi osobenjak.
Ivana. Naprasita.
Umjetnica je, živi u Odessi.
Sedmero.
Za iduće dobiješ nagradu.
Neugodno mi je zbog tebe.
Hej! Brinem se o njima.
Ali ostajem svoj.
Idem li na školske priredbe
ili utakmice kojeg god sporta na Islandu?
Ne. Ali dođem iznenada poslije pola godine
i ništa ne tražim. Ni zagrljaj kao znak ljubavi.
Ali oni skoče i obaspu me poljupcima.
Zašto?
Ne znam.
Jer sam njihov jebeni otac.
Njihov otac.
Krv nije voda.
Nikad.
Pljačkaš uvijek ostane pljačkaš.
Ako si prije riskirao život, nastavi.
Djeco moja...
Vidite što sam donijela.
Našla sam lijepe naušnice.
Vidite?
Zlatne! Predivno zlato!
Želiš ih i ti, zar ne?
-Daj mi ih. -Evo.
Dosad to niste vidjeli.
Na posao.
Nije gotovo.
Otvorite vrata Bogoti.
Hajde, najgore je prošlo.
Sad počinje zabava.
Seksi si u tom neoprenu.
Što?
Dupence ti je seksi u uskom odijelu.
Bit će tebi usko kad te stisnem za jaja.
Prostače.
Nije mi smiješno.
Zašto mi se tako obraćaš?
Zašto?
Ovdje sam ja tvoja šefica.
Da, šefice. Ispričavam se.
Moramo se međusobno poštovati.
Promijenite bocu!
A ostali...
Požurite se, idemo!
Peći moraju odmah raditi.
I spojite aparate za dim.
Rastalit ćemo sve zlato iz Državne riznice.
A ti! Koplje i batiskaf.
To je prioritet.
I da me više niste ljutili.
Brže, gospodo! Tika-taka!
Malo živosti!
Zaradimo za sendviče! Idemo!
Da vatra može gorjeti pod vodom, čula sam u samostanu Sv. Ivana.
Mislila sam da to nije moguće, kao ni to što sam ondje
slušala gregorijanske napjeve.
No kad sam doznala da je to moguće zbog mjehurića kisika,
smatrala sam da je to divan način da razvalimo sef
na koji nitko neće obraćati pozornost zbog zlatnih poluga.
Ušli su kao prva postrojba BRIPAC-ove šeste pukovnije.
Prava je stigla malo poslije.
Jebo me pas...
Sjebali su nas.
Sigurno su sve ozvučili.
Moramo izvaditi sve mikrofone.
Sve što se spaja s internetom, mobitele.
Prema proceduri moramo sve pretražiti.
Ne mogu sve ozvučiti.
Mogu što žele. Imaju milijardu eura!
Koliko je proračun UIT-a? 16 milijuna. A cijelog CNI-ja?
Oko 282 milijuna. Usporedi to s milijardom.
Mogu ozvučiti i vježbenike.
Znamo samo da su presreli pozive...
Imaju i fotke tvoje kite! Čak i madeža na tvojim jajima.
Želiš ih pozdraviti? Sigurno su ti uključili mikrofon.
Pretraga je naša procedura.
Slušajte me!
Ne uključujte uređaje koji nisu bili zatvoreni pola godine.
Čak ni pisaći stroj.
Nema sigurnih mreža, čak ni vojna ni ministarska.
Sve gasimo.
Stavite mobitele u koš.
Odmah!
Želite li nazvati mamicu, na govornicu.
Za trenutak bit ćemo slijepi i gluhi.
Hajde, i ti.
Dobro nas je zajebao.
Preskače sve protokole.
Ne smije zaplijeniti mobitele bez sudskog naloga.
Dovraga!
Ovo sve mijenja.
Tehničari će ih analizirati i vratiti
-što prije. -Samo malo.
Antoñanzase, nisi čuo?
Brišem neke privatne stvari.
Samo pola minute.
Zaboga! Znamo da se viđaš s Marisol.
Dvadeset sekunda.
Peta razina. CNI-jev sigurnosni sustav ne radi.
Obrana je ozvučena, računala zaražena nepoznatim virusom!
UIT sigurno neće čitati razgovor na koji si drkao!
Daj mi jebeni mobitel!
Za Boga miloga!
Prikažite mi vrijeme preostalo do otvaranja vrata banke.
Hajde!
Ti!
Gotovo.
Gaza.
Da.
Pri kraju smo.
Gotovo.
Palermo.
Palermo, hitno je.
Profesore, Tokio je.
Kako je Palermo?
Funkcionira.
Otkrili su da smo ih prisluškivali. Moramo se ubrzati i ostati pribrani.
Pribrani?
Ti možeš jer si u kombiju.
Nas je okružila španjolska vojska. Ne znamo kad će ući.
Ne znamo kroz koji ulaz.
-Je li Bogotá počeo? -Da, već je neko vrijeme ondje.
Probijanje vrata trajat će duže od sata. Možda i dva.
Koliko nam je vremena ostalo?
-Četrnaest minuta. -Što?
Zajebao nas je i zna to.
Pokušajmo nešto drugo.
S Prietom se ne zna.
No Tamayo će preskočiti sve protokole.
Što to znači?
Da će ući čim se otključaju vrata.
Dobro.
Onda nemamo izbora i moramo delfinom, ne?
Tako je. Imate ga?
Imamo.
Fliper je s nama.
Radijski valovi ulaze u banku i izlaze iz nje.
Kratkovalni signali.
Želim ih čuti.
-Koji je to kurac? -Zvuči poput kodiranog sustava.
Kad uđemo, najvažnije je pitanje
kako ćemo međusobno komunicirati?
Palermo.
Bum!
Eksplodirala je bomba. Svi smo mrtvi.
Laserski senzori. Tehnologija je divna, zar ne?
Internet i skrivene ili kopirane IP adrese.
Imamo novca da kupimo satelit u Kazahstanu.
No to bi nas odvelo na samo jedno mjesto. Najusranije mjesto.
Tehnologijom protiv tehnologije.
U tome vlada može pobijediti, ali...
U nečemu ne mogu parirati...
Putovanju kroz vrijeme.
1941. Engleska proizvodnja.
Tim je uređajima BBC iz Britanije emitirao u svijet.
Kratkovalno, dame i gospodo.
Ništa ne ometa tu frekvenciju. Tako ćemo razgovarati.
Svatko nas može prisluškivati.
Da, Nairobi. Čut će nas svaka budala s voki-tokijem.
No...
hoće li nas razumjeti?
Nipošto.
Računalno šifriranje.
U prijenosu i primitku.
To neće biti lako.
Stavit ćemo 2300 slojeva.
Mogu dovesti 200 milijuna Kineza
i neće to dešifrirati.
Sinkronizacija.
Redovnici. "Dođi, Stvoritelju...
i u našim srcima nađi počinka...
Dođi svojom milošću i božanskom pomoći."
Navest ćemo ih
da probijaju sloj za slojem.
I da nam psuju majke.
Stotinu mozgova
očajnika.
Traćenje javnih sredstava.
Jer ćemo svakim pozivom
dodati još 2300 slojeva.
Poziv...
i kodiranje.
Poziv...
i kodiranje.
Ako je sustav šifriran, dešifrirajte ga.
Dovedite sve stručnjake za tehnologiju. Odmah moraju početi raditi!
Dobro.
Za dvije minute svi stavite prsluke i maske.
Dat ćemo vam i oružje.
Lažno.
Ne radujte se.
Amanda, ne?
-Ja sam... -Miguel.
Znaš kako se zovem?
Rekao si pljačkašima kako se zoveš.
Jednom sam ti čuvao užinu. Sjećaš se?
Ne.
Baš i ne.
Stavite prsluke!
Hajde, bit će gadno.
Ne navlači ga!
Što?
Ne navlači ga.
Svi, ne navlačite ih!
Bit ćemo ljudski štitovi. To je istina. Ne navlačite ih.
Našli smo ga.
Najpametniji u razredu. Odlikaš.
-Nisam. -Nisi?
Kako se zoveš?
-Miguel. Miguel. -Miguele, Miguele.
-Miguele, g. Denver. -Da, g. Denver. Ja sam Miguel.
Miguele, voliš li filmove?
Ne. Gledam serije.
Uključi se u igru
jer pogađamo film.
Navuci prsluk!
Daj mi to.
Naopako je, Miguele.
Dobro.
Navući ćeš i ovo.
Ako ne, ozlijedit ću te. Brže!
Dobro.
Napravit ću sedam koraka.
Zatim ću zapucati.
Pogodiš li film prije nego što se okrenem, možda te neću pogoditi.
G. Denver...
Miguel je robot.
Jedan.
Dva.
Tri. Miguele, dat ću ti još jedan trag.
I ja sam robot.
Četiri.
WALL-E. To je WALL-E.
Nag dolazim iz budućnosti.
-WALL-E. -Ne, ne.
-Ne. -WALL-E.
Mene zoveš WALL-E?
Ne, g. Denver.
Terminator.
Ja sam terminator.
Hasta la vista, baby.
Predstava je završila. Stanite u dva reda.
Brzo!
Hajde.
Idemo, maske.
Stavite prsluke i maske!
Koja budala nije isključila mobitel?
Oprostite, ja.
SKRIVEN BROJ
Molim?
'Jutro, pukovniče Prieto. Ja sam, Profesor.
-Nadam se da ste bolje. -Bok, Profesore.
Oprostite što sam vas tako odveo od zubara.
Nadam se da ne smetam previše.
Nikad ne smetate, Profesore.
Pukovniče, pomozite mi jer sam malo zbunjen.
Vodite li vi ovu operaciju?
Ili Tamayo?
Ja sam pukovnik Tamayo.
Odsad sam ja glavni.
Drago mi je.
PREGOVORI
Tad ćemo mi zvati njih. Nikad oni nas.
I to telefonima, ali oni nas neće moći pratiti.
Zašto?
Jer se vraćamo u prošlost.
Imao sam ga pet godina i punio samo jedanput.
Mobiteli druge generacije. Bez interneta i, još važnije, GPS-a.
Ovim ćemo mobitelima uputiti jedan poziv. Samo jedan,
ne više, vanjskom suradniku.
-Marseille. -Što? Mutavi tip ne ide?
-Nisam mutav. -Poput štakora koji radi ovo...
Nije to štakor.
Zove se Sofia.
Marseille će imati dva terminala.
Preko prvoga primit će moj poziv.
Preko drugoga
nazvat će jedini broj u kontaktima:
pukovnika Prieta.
Ti će mobiteli biti naš vatrozid.
Prastaro.
Primitivno.
Ali učinkovito.
Policija može naći mobitel koji odašilje signal
samo kad se poziv uspostavlja.
Ne postoji tehnologija koja može pratiti dva mobitela u kutiji
u neprekidnom kretanju.
Osim toga, bez GPS-a
ili interneta imat će samo antenu
koja se spaja s tim mobitelom.
Antenu koja se nalazi
u središtu Madrida.
Njima pod nosom.
Imat će samo to.
Odnosno...
ništa.
Ne poznajemo se, pa vam želim postaviti pitanje.
Jeste li zaljubljeni?
U braku sam više od 17 godina, što je danas neobično.
To je nepobitan dokaz moje ljubavi.
-Profesore. -Razumijem.
Međutim, oprostite, ali mislim da niste.
Jer kad je netko zaljubljen, svijet gleda ljepše.
Sve izgleda divno i svi se pretvore u plišanca
koji se stalno smiješi.
Zaljubljena osoba ne viče
i ne vrijeđa svoje suradnike. Zato sam pitao.
Znam da si nas prisluškivao, govnaru.
Pukovniče, sjetite se kad ste posljednji put vodili ljubav.
Profesore, jebite se s tim glupim razgovorima.
Pukovniče, tek ste došli, pa dopustite da vas podsjetim
na prve retke CNI-jeva priručnika o pregovorima.
Piše doslovce: "Pozorno slušajte kako biste razumjeli psihu otmičara.
Pokažite empatiju i dajte mu do znanja
da razumijete što osjeća."
Znaš što? Sad ste slijepi i gluhi.
Zato je Prietov mobitel zazvonio trenutak prije odlaska.
Počinjem misliti da ste baš najebali, Profesore.
Ovo nije rajski otok na kojem ste provodili dane
nakon pljačke Kraljevske kovnice. Kako je prošao bijeg?
Kako je Murillo?
Bok, pukovniče Tamayo.
Pukovniče Prieto.
Ángele.
Pretpostavljam da i ti slušaš.
Jesu li ondje? Nemojte ih izgubiti.
Bok, Raquel. Kako si?
Nedostaješ nam u šatoru.
Hvala.
Žao mi je što sam otišla bez pozdrava.
Kako si?
Znaš mene.
Stalno se borim.
Kako je Mari Carmen?
Mari Carmen...
Ostavila me.
Dugo joj je trebalo, ne?
Žao mi je, Ángele.
Pukovniče, antena je u ulici Princesa.
Jebote! Blizu su.
Raquel, koji kurac izvodiš?
Odbacuješ život.
Slušaj... Ovo je moj novi život.
I znaš što?
Tisuću je puta bolji od prošloga.
Misliš li da živiš u filmu?
Slušaj, Raquel.
Filmovi završe, ne uvijek sa sretnim krajem.
Znaš da ću te loviti?
Ništa novo.
Oduvijek me loviš.
Oprostite što prekidam. Pukovniče, još ste tu?
Nazvat ću vas za jedan sat.
Dotad ću pustiti pet talaca.
Ovaj put idemo po pravilima.
Za jedan sat pušit ću cigaru u guvernerovu uredu u vaše ime.
Pukovniče, snimam ovaj razgovor.
Kao da vam nije stalo do talaca.
Ako već snimate, dat ću vam savjet kako ga ne biste zaboravili.
Uzmite masku, strojnicu
i pripremite se.
Jer će se nebo sručiti na vas.
Što znamo o tom mobitelu?
Zvali su sa staroga mobitela,
nije ga bilo moguće locirati, no razgovor se povezao s dvjema antenama.
-Na Princesi i Callao. -Što to znači?
Ili ondje ima mnogo ljudi
ili su bili u pokretu.
Govoriš mi da su šetali dok su razgovarali s nama?
Sve raspoložive patrole, na ulicu i provjeravajte osobne.
Riječ je o više od 400 000 ljudi.
Ljudi troše novčanice koje su bacili.
Budući da nije bilo pozadinske buke, možda nisu zvali s ulice.
Možda iz podruma ili tunela podzemne.
Ne možemo sigurno znati.
Četiri sata.
Vidi ga, izgledaš tako nedužno.
Želim sina poput njega.
A oni?
-Što izvode? -Ne znam.
Mislim da ruše rekorde.
Znaš, mislim da je tip čudan u vezi.
Što je?
Ništa.
Dvojiš, zar ne?
Želiš odustati?
Moramo usavršiti...
plan.
Najmanje...
četiri mjeseca.
-Četiri mjeseca? -Četiri mjeseca.
Što ćeš reći Tokio? Da će Rio biti biljka kad ga idući put vidi?
Ne možemo pomoći Riju
planom koji ne funkcionira.
Ne funkcionira?
Prošli smo ga zajedno. Savršen je.
Ne, nije. Nije.
Znaš koji je tvoj problem? Pretvaraš se u egomanijaka.
Ne vjeruješ planu jer nije tvoj.
Bratov je, no on je vjerovao tebi.
Zašto se toliko želiš uključiti u pljačku?
Zašto si toliko nestrpljiva?
Ti si poput ljudi koji prestanu pušiti
i onda zamrze duhan, dim i pušače
i naposljetku postanu ekstremisti.
Tako je tebi s policijom.
Mrziš policiju jer ti je uništila život,
jer su ti pokušali oduzeti kćer,
jer postoji nalog za tvoje uhićenje
i želiš osvetu. Osvetu.
I ne misliš na Tokio, Rija ni Berlina.
Misliš na sebe. I ako je tako,
onda nije pametno da sudjeluješ u planu.
Trebam još vremena.
Oporavi se, ja ću ovo riješiti.
-Bok. -Ovuda, molim.
Naravno.
Na usluzi, inspektore.
Poznajete ih.
Budući da nema Fonollose, to jest Berlina, tko je glavni?
Zašto?
Kako to mislite?
Zašto je to vama važno?
Ubijemo li vođu prvoga,
možda nećemo morati ostale.
Zadovoljni odgovorom?
Denver.
Sigurno. Najiskusniji je. Moskvin sin.
-Denver. Vjerujte. -Sigurno?
Naravno. Dobro ih poznajem. Čujte, Helsinki je ratni zločinac.
Zna samo izvršavati zapovijedi.
Nairobi. Nairobi je organizirala puč ispred Kovnice i preuzela uzde.
-Profesor je ne bi stavio na čelo. -A Tokio?
Tokio...
Previše je nestabilna. Usijana glava. Zbog nje je Moskva poginuo.
Tokio ništa ne zna voditi.
Slušajte me, Denver je.
Denver.
Što je to bilo?
Da vidim hoćeš li doći razgovarati. Upalilo je.
Nisi dobro, Denvere.
Znam.
Znam da nisam dobro, ali ne jer si rekla da sam seksist i to.
Zbog nečeg drugog.
Hej.
Što ne valja?
Hajde, reci mi.
-Znam kako će završiti. -Ne.
-Ne, neće tako završiti. -Moj je otac umro.
I znaš to.
I to jer je ona htjela doći motociklom na velika vrata. Zar ne, Tokio?
Bio je dobar čovjek.
I ponio se kao otac pred 200 policajaca s M16-icom i bez prsluka.
I ubili su ga.
Razumiješ?
Budeš li ti ovdje,
i ja ću tako završiti jer nemam hladnu krv.
Stao bih pred metak namijenjen tebi.
Svejedno mi je.
Jer si ti moja obitelj, Mónica.
Moja si obitelj.
I zato nisam htio da budeš tu.
Razumiješ li?
Hodaj.
Hodaj, hodaj. Oprosti.
Pobrinut ću se za Browninga.
Dobro, Helsinki. Sretno.
Uđimo.
I ti.
Ne znate što radite.
Čim dotaknem vrata te prostorije,
sigurnosni će je sustav poplaviti.
Poplaviti? Ne.
Zdrobit će vas 100 000 litara vode.
Više od 100 000 litara vode, Nairobi.
Jesi li ga čula?
Nadam se da ste učili roniti.
Griješite ako mislite da imate veze s idiotom.
Znam kamo me vodite.
I zašto.
I odmah vam kažem
da neću.
Idemo.
Navucite ovo.
Molim vas.
Gospođo.
Izađite iz reda.
Ne, mogu. Imam snažne ruke.
Gospođo.
Izađite iz reda, molim vas.
A vi ostali, radite i dalje.
Hvala.
Tokio. Drugu sam pljačku gledala prikovana uz TV.
Sve vas poznajem.
Sjednite.
Helikopteri, poletite.
Odmah.
Idemo, hajde.
Brže s tim vrećama. Nemojte stajati.
Ako nešto pođe po zlu, upast ćemo u najgoru situaciju
u kojoj će napasti prije nego što otvorimo
ta vratašca.
A otvaranje tih vrata trajalo bi mnogo duže od prvih.
I samo on to može.
Najmanje dva sata.
Dva sata.
Ne otvorimo li ih prije nego što uđu...
Mrtvi smo.
-Ali imamo rješenje. -Rješenje uvijek postoji.
Imamo ovog malenog.
Delfina.
Nismo imali više ronilaca.
Zovemo ga Fliper. Sjećate se Flipera?
Dresiranog delfina koji je pljeskao.
Spašavao je i živote.
Bude li potrebno, spasit će i naše.
Samo guverner Banke može otvoriti ta vrata
za tri sekunde.
Ovom tipkom upravljamo plovnošću.
Ja ću. Ne pritišćite je da se ne zalijepite za strop.
Hej!
Kamo si odlutao?
Imamo respirator. Nadam se da ga nećemo trebati.
Pogledaj me.
Pogledaj me!
Unutra ćeš primijetiti promjenu tlaka.
Nemoj se bojati i, još važnije, ne prestaj disati.
Da, no imamo problem.
Ako on ne želi. Životopis pokazuje da se drži načela.
Svi imaju načela.
Guverner se mora zapitati: "Što je važnije,
moja načela
ili moj život?"
Vrijeme nam curi.
Idemo, idemo.
Guverneru, ima li pitanja?
Neću ući.
Mislim da hoćete.
-Uđite u batiskaf. -Odmah.
Jurišna ekipa na položaje.
Oklopne ekipe čekaju.
Gospodo,
dvije minute i 30 sekunda.
Red "Hasta la vista" za Stockholmom.
Ostali za mnom.
Čuli ste je. Idemo, brzo.
Brže!
Hajde, idemo.
Do kraja prostorije.
-Brže. -Hajde, idemo.
Stavim li ti ja masku, nećeš je moći skinuti do kraja života.
Stavi je, guverneru. Stavi je!
Nećeš?
-Onda roniš bez nje. -Pusti me!
Neću ući.
Ima 60 godina
-i koronarnu bolest srca... -Pa...
To je bolje za nas.
Upravo tako, koronarna bolest srca,
batiskaf, 20 atmosfera...
Zbog samog razmišljanja o tome bit će vrlo lucidan.
Cijeli plan ovisi o odluci jednoga čovjeka.
I uvjeren sam da neće htjeti.
Znaš kad će njegova lucidnost dosegnuti vrhunac?
Kad uđe u poplavljenu prostoriju
i shvati da ne može pobjeći.
Kad shvati da mu život ovisi o otvaranju vrata
ili zatvaranju kisika.
Sergio, kad bi morao birati između dostojanstva i kisika,
što bi izabrao?
Neće ući.
Hoće.
Morat ćemo ga malo pogurati.
Ali hoće.
Zajebao si, stari.
Matíase, kliješta.
Jako dobro režu.
Reci mi šifru ili ćeš novčanice brojiti
jebenim batrljcima.
Jebemu, guverneru.
Hrabra li idiota.
-Bože! -Denvere!
Denvere, koji kurac izvodiš?!
Zaboga, neka mi netko kaže što se zbiva!
Drži.
Guverneru.
Guverneru, Mario. Mario.
Jebote! Pobogu!
-Što je, Nairobi? -Onesvijestio se.
Za Boga miloga!
Sto trideset otkucaja. Doživjet će srčani.
-Koliko vremena? -Minuta i 20 sekunda.
Toliko?
Prva pomoć i klamerica. Moramo zatvoriti ranu.
-Brzo! -Denvere!
Prekrij ranu, jebote!
Da, da.
Brže, Denvere!
Što ako, iz kojega god razloga,
odluči da neće otvoriti vrata?
Rizik uvijek postoji.
Brate, molim te.
Kakav bi bio život bez rizika?
Brate, zbog toga je život uzbudljiv.
Pođe li nešto po zlu, ostaje nam C4.
Bogotá.
Oprezno, brate.
Idemo!
Hajde, bez straha! Jebote! Bez straha.
Brže, brže!
Puls 150. Eksplodirat će.
C4 unutra?
Zove se i RDX,
poznat i kao plastični eksploziv.
Ludi ste!
Nepredvidivo je. Primitivno, ali uzbudljivo.
Čak će se i rijeka zatresti.
Gospodo, ulazimo.
Znamo tko je glavna meta,
no smijemo pucati u bilo kojega člana bande.
Potvrdili su da ima najmanje stotina talaca.
Ulice su zatvorene i cijela zemlja gleda Banku.
Poslali su specijalce,
a ima i oklopnih vozila.
Prije 15 minuta poletjeli su i helikopteri.
Deset miligrama Diazepama.
Za Boga miloga!
Hajde!
Hajde. Dobro.
Udarni val na 50 metara dubine
oslobađa tlak od 40 atmosfera. Ni Bog ne zna što će biti.
Denvere, podsjeti me da te prebijem čim ovo završi.
Jebeni idiot!
Mali prasak, ali tako počinje život.
Ne, ne pomaže. Još jedan.
Molim te!
Dobro.
To bi moglo oštetiti dio onoga što je u sefu,
ali sigurno će ga otvoriti.
Bože!
Prijevod titlova: Željko Radić