PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Každý má vzpomínky na šťastné chvíle.
Čím víc jste v prdeli,
tím šťastnější se ty chvíle zdají.
Doufala jsem v zázrak.
Nairobiny životní funkce pípaly
a já vzpomínala na chvíle,
jako byl fotbal na klášterním dvoře.
- Víc do obrany. Minuta do konce. - Jo.
- Hej! - Pojď.
Běž.
Pojď pro něj.
Netušila jsem, jak zábavné jsou vteřiny před rohovým kopem.
Hej!
Sudí, sáhnul mi na koule!
Viděl jsi to.
Prosím tě! Sklapni. Zbývá minuta. Chceš ji vyplýtvat hádáním?
Já bránil. On se mi lepil na zadek!
Já viděla, jak mu tam saháš, ty čuně.
Tak dost! Už na něj nesahej... Nikde, ano?
- Příště vás vyloučím. - OK, běž.
Tak pojď!
To je gól!
Penalta!
- Tak schválně. - Bude boj.
A je to!
Penalta a červená karta, vypadni!
- Tokio! - Běž.
Není tu signál. Nic nefunguje.
Co budeme dělat?
- Ztrácíme ji. - Ne. Do prdele!
Opatrně.
Pomalu.
Dobře, mám to.
Trochu výš.
Jde ti to dobře.
Teď odstraň kulku.
Tak.
To je ono.
Dobře.
Opatrně. To je ono.
Tady je.
Je to nostalgie.
Zjistit, že okamžiky, které by vás ani nenapadlo označit za šťastné,
byly štěstí.
Jo!
Ještě jsme nebyli ani na konci prvního poločasu,
a Lisabon už byla tři kilometry od stanu
a donucená vyměnit dres.
Gól od Sierrové do šibenice.
A my zatím jako roboti
brali Nairobi kus plíce.
Ani jsme nevěděli, jestli jsme ji zachránili, nebo dorazili.
Druhý spoluhráč ze hry.
A druhý míč v naší bráně.
Třetí měl teprve přijít, od Palerma.
A do vlastní brány.
Byl to dobrý kapitán.
Ale hrozný řadový hráč.
Aspoň trochu podle plánu vyšel jen Profesorův příjezd do Madridu.
Ale možná ani ten ne.
Chyběl nám jezdec.
Profesore...
musíme jít.
Na motorkách po lesních cestách, po prašných silnicích a dobytčích stezkách
přejeli La Manchu bez povšimnutí.
Rytíř a jeho panoš,
porážku za porážkou míří do bitvy hlupáků ve válce, již nelze vyhrát.
A mezitím se všechno chystalo vyletět do vzduchu.
To je, co?
Já a těhotná.
Koho by to napadlo?
Gratuluju.
Děkuju.
Vážně...
Jsi statečný, víš?
Musel jsem.
Když se jim nepostavíme, rozdrtí nás jako v Osvětimi.
Řekni, kdyby to moc pálilo.
Ne, jen mi na to dej líh. Bolest snáším už roky.
Ukaž...
Pokračuj.
Přeskočilo ti?
Vymlátil jsi z něj duši.
- Nemůžeš takhle vyletět! - Nemůžu? Jsem jako papiňák.
No právě!
Proto se nemůžeš prát jako rozmazlený spratek!
Máš krev na tričku...
Mně to nevadí, na tohle oko stejně nevidím.
Poslyš, Amando...
Neměla jsi kvůli téhle loupeži nějaké záchvaty úzkosti?
- No... Asi ano. - Aha.
Navíc nevydržím spát víc než 30 minut v kuse.
Protože se mi sevře žaludek a...
To je v těchto situacích normální.
Je to spousta napětí.
Velkého napětí. Ale neboj se. Seženu ti něco na uklidnění.
Musíme zabránit tomu, aby ses dostala do posttraumatického šoku,
protože z toho je těžké se dostat.
Někdy...
už to lidem zůstane.
Pomůžu ti. Máš tady krev.
Neboj se, dokud jsem u tebe...
nic ti chybět nebude.
Beru si tě na svědomí.
Přepadli jsme Národní banku.
Tys to možná zapomněl, ale já ne.
Dřív jsme takhle nechybovali.
Možná mám trauma.
O to tady možná jde. Všichni máme posraný trauma.
Co tím kurva myslíš? Jaké trauma mám já?
- Já ne... - Řekni.
Opustil jsi Tokio.
Kolik znáš chlapů, co by opustili Tokio?
Žádného, Tokio by nikdo nenechal.
Co o ní víš?
Tokio je ksakru jako Maserati, to chce každý.
Musíš být hodně v hajzlu,
abys nechal Maserati na ulici otevřené a s klíčky v zapalování.
Podívej, Rio. Řeknu to jasně.
Možná máš trauma, protože zasáhli tvoje mužství.
Možná zašli příliš daleko... v tom mučení.
Musíš to ze sebe dostat. Proto jsi nechal Tokio, ne?
Jednotlivec nebo víc lidí, každý způsobí jiné trauma.
Pusť to ven!
Na mě se můžeš spolehnout s čímkoli budeš potřebovat.
Cokoli.
Dámy a pánové...
s lítostí se s vámi musím rozloučit.
Odcházím.
Zachovejte povznesenou náladu.
Co to kurva děláš?
Matíasi...
Odcházím.
Bylo mi potěšením s tebou pracovat, jako vždy.
Dokonce bych řekl,
že tě mám moc rád, Matíasi.
Doufám, že pro vás
mé vedení nebylo příliš traumatické.
Můžete tenhle příběh vyprávět vnoučatům a nejbližším. No nic...
Dámy a pánové,
bylo mi potěšením.
Co to...
Uklidni se.
Uklidni se, Palermo.
Promluvíme si... v klidu.
Ale ty nikam nejdeš.
Do hajzlu!
Udělalas tady puč, ty mrcho! Co kurva čekáš?
Já mám na starost vojenské velení, ty technickou stránku.
Technickou?
Vypadám jako uslintaný brýlatý inženýr?
Jak chceš, abych tady velel?
Teď tavit, teď netavit!
Batyskaf ven! Batyskaf dovnitř! Ponořit! Vynořit!
Kdo si kurva myslíš, že jsem?
Na tyhle píčoviny nemám čas.
Na tohle nemám. Jdu pryč.
Zapnu manuální otevírání, ber to ode mě jako laskavost.
Protože kdybych zůstal, rozstřílím tě na mraky
a ostatní taky.
Už nekopu za tvůj tým.
Laskavost tady dělám já tobě.
Protože přísahám, že tě teď...
zabiju.
Já myslím, že ne.
Já myslím, že ano.
Miny Claymore...
které, jak zjistíš,
míří na tebe.
Mě se ani nedotknou.
Víš, že nemám problém tě zabít.
Klid.
Nemůžeš nás takhle zradit.
Vsadíme se?
Palermo! Stůj!
Bože můj.
Šílená princezna přišla zamávat svému princi na rozloučenou.
Měj sakra trochu důstojnosti.
Kam jdeš?
Do vězení?
Nechat se zastřelit?
Prodat své kolegy?
Nikoho prodávat nemíním.
Mám záruku: státní tajemství.
Nezradím tě, neboj.
Zrada je odejít.
Zrada je nechat nás tady.
Nehýbej se,
nechci tě zabít, tlusťochu.
Že mě nechceš zabít?
Tak to budeš muset.
Tohle je šílenost, Helsinki.
Jestli odejdeš, Palermo...
Přísahám...
Udělám bum...
bum... čau.
Myslím to vážně, Palermo. Udělám to.
Vážně.
To nic.
Cos to kurva řekl Riovi?
- O čem? - O tom, že má trauma.
Říkej tomu, jak chceš, ale něco se děje.
Něco se děje. Protože opustil Tokio.
Protože ona je... Maserati.
Koukej...
Maserati, to se tak říká mezi klukama.
Myslím, že mu to mučení něco udělalo.
Asi ho vykolejili.
Cože ho?
Jestli si s ním užívalo po svém
čtyřicet zpocených chlapů...
Ria mučili, a ty mu ještě předhazuješ tohle všechno.
Je to pravda. Ptal jsem se, jestli to přehnali.
A víš co? Ztichl, protože tomu neumí čelit. Učebnicový případ.
Ne.
Já nemůžu...
Co nemůžeš?
Víš, najednou cítím...
- jako by praskla bublina. - Jaká bublina?
Jaká bublina?
Chci vědět, o jaké bublině tady mluvíme.
Jaká bublina?
Jako by mi spadla páska z očí.
Dívám se na tebe a nevím, kdo jsi.
Nevím, proč jsme spolu.
Ani nevím, kdo jsi.
Mónico... Nechápej mě špatně.
Že je Tokio Maserati, neznamená, že ty jsi Fiat 600.
Promiň, Denvere.
Nemůžu s tebou zůstat.
Jasně.
Když vidíš, že k tobě jde naštvaná jako hydra, mlč.
Hydra... Ta... To je jedno. Prostě drž hubu!
- To se nemám bránit? - Ne.
Protože ani nevíš, proč je naštvaná.
Ty mlč.
A čím míň rozumíš tomu, o čem mluví, tím víc tě to mrzí.
Řekneš vždycky: „Ano, promiň za všechno, miláčku.“
Tohle je učebnicový případ.
Z učebnice pro podpantofláky.
Ne, pro ty, co chtějí přežít.
Počkáš, až se bouře přežene.
A pak, až zjistíš, odkud vane vítr,
a když už se uklidnila,
jedině potom...
přijde tvůj tah.
Neviděls mě předtím?
Máme problémy už od toho kláštera.
To se děje.
No...
Tohle už se vaří dlouho.
A v nezvládnutém napětí to vybublalo na povrch.
To se stane.
Profesore.
Tady Tokio.
- Právě jsi udělala státní převrat. - Palermo se zbláznil.
Právě málem vyhodil do vzduchu halu.
- Ale už ho máme pod kontrolou. - Nemáte.
To je nemožné. Palermo je nevyzpytatelný.
Je přivázaný a pod dohledem.
Tokio, celý plán se rozpadá!
Já jsem pořád tady, Profesore!
No a co, že tam ještě jsi?
Bez Palerma to zlato nemůžeme dostat ven.
Nebo snad víš, jak na to?
A bez Nairobi!
A bez Lisabon!
Palermo utíkal, protože je to jediné rozumné východisko.
Profesore...
vždycky jsi byl můj anděl strážný.
Teď je řada na mně.
Jak se to stalo?
Zemřela, aby mě nezradila.
Moc mě to mrzí.
Já...
Byl jsem maskovaný na stromě a všude byli...
vojáci a policisté.
Byla na farmě. Tam ji našli.
Přinutili ji si kleknout, neozbrojenou, a ptali se na mě.
Já jsem utíkal a utíkal.
Ptali se jí: „Kde je Profesor?“
A já: „Řekni jim to, Raquel.
Řekni jim, kde jsem, řekni jim, že se vzdám, prosím.“
„Já nevím.“
Pořád opakovala: „Já nevím.“
A pak ji dvakrát střelili.
Dvakrát ji střelili, neozbrojenou.
Nestihl jsem to!
Viděl jsi to?
Jen jsi to slyšel?
Profesore...
Viděls, jak hýbají tělem?
Musel jsem utéct.
Poslouchej mě.
Mně taky máma říkala, ať jdu domů,
že tam budu v bezpečí.
Ale v kuchyni na mě čekalo 20 policajtů.
A ve stanu
nás taky slyšeli utíkat z banky,
ale pořád jsme tady.
Jediné, co uteklo, byl ten čmuchal s kapucí.
Bylo něco ve zprávách?
Nic.
Stejně jako s Riem.
Kdyby ji zabili, tak se to ví.
Oni ji vyslýchají.
- Kam jdete, profesore? - K Národní bance.
To není dobrý nápad. Je to moc riskantní.
Vážím si tvé starosti,
ale jen tak můžu zjistit, jestli má žena žije. Uhni.
- Ne. - Prosím tě o to.
- Ne. - Uhni, Marseille.
Nenechám vás nasednout na motorku.
Sedmdesát.
S tím, co je v těchhle zprávách,
ti bude 70, až tě pustí.
Paule bude 40.
A tvoje matka bude tak dlouho mrtvá, že z ní zbudou už jen kosti.
Dost, nemusíš pokračovat.
Délku trestu navrhuje prokurátor, ne ty.
A konečné rozhodnutí je na soudci.
Ale víš moc dobře,
že prokurátor a soudce pracují
s tím, co napíšu do těchhle zpráv.
A tam si můžu psát, co chci.
Co chceš, abych napsala?
Nenuť mě, abych se uchýlil k násilí.
- Jen chráním plán. - Ten plán vymýšlím já.
Tohle není plán. Je to improvizace.
A jak vždycky říkáte: „Žádná improvizace.“
Neustoupím.
Musíš pochopit,
že je to jediné místo, kde můžu dostat odpovědi.
V Národní...
Tak dobře.
Vážně, Profesore?
Nevím, kde Profesor je ani co se chystá udělat.
Neumíš myslet?
Láska ti zatemnila mozek?
V tom spočívá bezpečnost plánu.
Nemá to s láskou nic společného.
Samozřejmě že má.
Ale ve vězení láska uteče jako voda.
Rychle zmizí. Za dva měsíce je úplně sucho.
Dva měsíce utrpení, nebo celý život vězení?
Ani kdyby ses sedmkrát převtělila,
nepochopíš povahu naší lásky.
Abychom ochránili plán,
musíme zjistit, jestli ji tam vyslýchají.
Jestli ano, vyslýchá ji Alicia Sierrová,
takže bude u Národní banky.
Nemůžete tam jet!
Vysvětlím ti povahu vaší lásky.
Jeden v base v Madridu a druhý v Cádizu.
A jednou za rok návštěva partnerů.
Jestli se poštěstí.
Protože když ho nechytíme,
už ho ve svém posraném životě neuvidíš.
Vyber si, pořád se můžeš dostat ven brzy, abys mohla dělat své dceři matku.
Snažíš se mnou citově manipulovat, Alicio.
Říkám jen pravdu.
Jako vždycky.
Musíme chránit plán, jedeme.
Jak chcete jít do stanu, když je váš obličej všude ve zprávách?
Jako všichni ostatní.
V kombinéze a v masce Dalího.
Dobře.
Ona nás nezradí.
Dej mi ruku.
Kolikrát už sis v životě myslela, že jsi zamilovaná?
S tímhle to dopadne stejně, a ty to víš.
Všichni jsou schopní zradit, Marseille, všichni.
Jen musíš vědět...
Takovou ránu mi dát... Vždyť už jsme skončili!
Vážně?
To jsem nevěděl.
- Sergio, dej si ještě drink. - Už jsem měl dva.
Jsi moc vážný.
Tohle je divná svatba, Andrési.
Pořádná párty!
- Bratře! - Je mi jí líto, je mladá
a zamilovaná, ale ty jsi nemocný.
Neslyšel jsi kněze?
„Dokud vás smrt nerozdělí.“
Pro tebe je to možná velké finále,
ale pro ni je to teprve začátek, a dost nespravedlivý.
Ví, že jsem nemocný.
Všichni ví, že jsem nemocný.
Zrazuješ její city.
Dám jí nejlepší dva nebo tři roky jejího života.
Ano, a pak...
No, svým způsobem ji zradím.
No co.
Zrada je nedílnou součástí lásky.
Když už jsme u toho, koukej.
Martín.
To je borec! Můj nejlepší přítel. Je šťastný.
Zradil by mě?
Samozřejmě, že zradil,
za určitých okolností. Tatiana?
Tatiana taky.
Ne, říkáš, že prožíváš lásku víc než ostatní,
ale vidíš jen samé zrádce...
- všude. - Ne, to neříkám.
Ne, říkám jen,
že zrada nesouvisí s tím, jak moc někoho miluješ.
Záleží jen na tom, jak těžké máš dilema.
Zradil bys svou milovanou? V zásadě ne.
Ale kdyby ti řekli, že když ji zradíš,
dostaneš lék, který zachrání tvého milovaného bratra?
To je opravdové dilema.
Sergio Marquina. Emocionální chlad.
Nutkavý narcisismus.
Patologická plachost.
Psychopatické rysy...
- Zkrátka poklad. - Dobře.
Zpráva od rádoby odborníka, který s ním ani nemluvil.
Je mnohem zábavnější, než v té zprávě.
Super.
Jo, psychopati bývají děsně zábavní.
Pak je tu tvůj profil.
Co je s mým profilem?
Jsi opatrovatelka, co se na tyhle hajzly upíná.
Idealizuješ si je.
Po jejich boku jsi čím dál menší.
Oni tě pak využívají a manipulují.
Kdy ses vzdala svého instinktu, inspektorko?
Než přišel do tvého života Profesor?
Alberto tě mlátil.
Jak tě ponižuje tenhle?
Nejdřív se oháníš Alzheimerem mé matky a teď domácí násilí.
Řekni, že se neopakuje stejný příběh.
Řekni mi, že tě nikdy nenapadlo:
„Opatrně, ten chlap by mohl být hajzl.“
Že to není pravda?
Znáš protokoly a vyjednávání, ale já taky.
Porazím tě, Raquel.
Asi jsem se zbláznila, když jsem myslela, že se milujeme.
Já tě tu nechtěl.
Byla to léčka.
Zavěsila, než jsme stačili něco udělat!
Šla po tobě, protože jsi nejslabší článek.
Co pro tebe udělal?
Odjel by s rodinou na ostrov, aby tě našel?
Následoval by tvůj plán?
Hrála jsi někdy hlavní roli ty? Aspoň jednou?
Nebo jsi vždycky šla za ním jako štěně?
Varovala jsem tě před Albertem. Byl to hajzl.
A tenhle chlap je stejný.
Moje otázka je jednoduchá, Raquel.
Zasloužíš si strávit 30 let ve vězení
kvůli šaškovi v masce?
Plukovníku...
Kontroloval jsem hlášení,
možná je to moje chyba,
ale nemůžu najít záznamy o zatčení Murillové.
Co žes kontroloval?
Nechci, aby nějaká formalita...
Zkrátka... Je to otázka lidských práv.
Co ti je? Zlanařili tě na ulici a teď děláš charitu?
Jsi v Amnesty International? Neser mě.
Ale podle zákona...
Antoñanzasi. Víš, kdy se u nás začíná uplatňovat zákon?
Napadá tě něco?
Odpověz mi.
- Když to... - ...řeknu do prdele.
Konkrétně úplně dovnitř do prdele!
Mně jsou zprávy o zatýkání a procesní záruky u prdele.
Rozumíš, na čem jsme?
Ano.
Takže do té doby...
Do té doby tam ta svině bude sedět beze spánku a čurat do kýblu.
Máš s tím problém?
Ne, vůbec ne.
Dobře, Antoñanzasi. To je dobře.
TRANSPARENTNOST
DEJTE MI PŘIDÁNO
AŤ ŽIJE ZLO AŤ ŽIJE KAPITÁL
Tenhle systém nás nereprezentuje!
Profesor chtěl rentgenové vidění,
aby věděl, jestli je za plátnem Lisabon.
Ale nebyl to Superman.
Tak se musel spokojit s tím, že bude Sherlock.
Přijel k bance hledat stébla, kterých by se mohl chytit.
A našel tři.
Ta dodávka. Co tam dělá?
A proč má kola od bláta?
CNP85600N.
Pákistán našel odpověď.
Vůz patřil policii v Huelvě,
z oblasti, kde údajně zabili Lisabon.
Ángel.
Jestli měl někdo sledovat trasu plánu Hamelin, tak on.
Pokud tedy neměl důležitější práci.
Jako odvézt Lisabon do Madridu.
A jestli měl někdo truchlit nad smrtí přítelkyně, tak taky on.
A Alicia Sierrová. Už pár hodin panovalo příměří.
Ale ona byla tady.
I větší workoholičky by teď byly doma s nohama v lavoru.
Pokud by tedy nedostaly příležitost
vyslýchat nejhledanější zločince v zemi.
Lisabon mohla být živá.
Ale potřeboval to potvrdit
a dát jí vědět, že ji neopustí.
Je tu sanitka, co jste používali jako řídicí centrum.
A víš, kdo ji bude prověřovat?
Alberto, tvůj bývalý.
Je nejlepší kriminalista,
a navíc se nemůže dočkat, až ti ještě víc posere život.
Je jiná možnost.
Mohla bych jít dovnitř...
dřív než ostatní
a zbavit se všech důkazů.
Nic nenajdeš.
Sakra, Raquel.
Jako bys to neznala.
Vždycky se něco najde.
Najdeme něco, co nás dovede k tvé matce a dceři, uvidíš.
Uvidíš.
Ať se připraví dalších pět, půjdete na záchod s mou kolegyní.
Hej, Gandío, když jsme teď jeden tým,
můžu mít otázku? Nemám v tom jasno.
My jsme ti hodní, nebo ti padouši?
Udělám malý řez,
vyndám ti koule a narvu ti je do huby.
To zní zajímavě.
Ale máš svázané ruce, kámo.
Víš, že spolehlivost pout se zakládá
na jediné anatomické vlastnosti?
Drží díky záprstním kostem.
A zrovna tyhle kosti se dají snadno vykloubit.
- Vážně? - Jo...
Jen nápad, jak na svobodu.
Volný.
Jako slunce za rozbřesku.
Já jsem volný.
Jako moře.
Volný.
Jako pták, co ulétl ze svého vězení.
A konečně může létat.
Volný.
Jako vítr, co odnáší
můj nářek a mou lítost.
Kráčím bez ustání.
A hledám pravdu, teď konečně zjistím
jaká je svoboda.
Jdi spát.
Pane Bože, buď má skrýše,
abych mohl usnout tiše.
Od večera do svítání
ať mne tvoje ruka chrání.
Antoñanzasi.
Co tady děláte?
Jste...
Jste zatčený.
Na kolena.
Jen jsem zkoušel terén.
Na kolena.
Prosím, moje žena a dcery spí.
Jim se nic nestane.
Musíš se jen držet mých instrukcí a odpovědět na pár otázek.
Nemluvím s lidmi, co mi drží u hlavy pistoli.
Budeš mluvit.
Zaprvé máme...
tu sanitku.
Zadruhé...
potrhlou babičku.
Kde to jsem?
Já už nemůžu.
Zatřetí...
dítě bez matky.
Mami.
Za čtvrté...
Profesorovu lásku,
která vydrží tak dva večerníky, až budeš ve vězení.
A teď... poslední scéna.
To je napadení policisty.
Nevíte, s čím si zahráváte.
Máme příměří.
Někdy je příměří nejdůležitější součástí války.
Nemůžu...
Nemůžu dýchat.
Seber se, Antoñanzasi.
Seber se.
Nemůžu dýchat.
Marseille.
Lepší?
Když budeš spolupracovat,
obžaloba požádá o dvanáct let, dostaneš deset
a venku budeš za pět.
Budeš mít ještě život.
Když nebudeš spolupracovat, dostaneš 30 let.
Budeš mít život ve vězení.
Je to na tobě, inspektorko.
Překlad titulků: Anna Perglerová