EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Der er altid lykkelige dage at huske.
Jo værre man har det,
jo lykkeligere synes de gamle dage at være.
Mens jeg håbede på et mirakel og hørte bippene af Nairobis livstegn,
huskede jeg på de dage,
såsom fodboldkampen i klosteret.
-Stå fast. Et minut tilbage. -Kom nu.
-Nu.
Tag den.
Jeg troede ikke, at sekunderne før et hjørnespark kunne være så sjove.
Hov!
Dommer, han rørte mine kugler! Det så du.
Hold kæft. Der er et minut igen. Vil I spilde det ved at skændes?
Jeg forsvarede. Han var limet til min røv!
Jeg så, du rørte hans kugler, gris.
Det er nok! Rør ham ikke igen... nogen steder, vel?
-Eller du bliver sendt ud. -Okay.
Kom så, nu!
Mål!
Straffespark!
-Lad os se, hvad der sker. -Der bliver slåskamp.
Sådan!
Straffespark og rødt kort, kom væk!
-Tokyo! -Nu.
-Der er intet signal. Alt er nede. -Hvad gør vi?
-Vi mister hende. -Nej, pis!
Forsigtig.
Langsomt.
Okay, jeg har den.
Lidt højere.
Du gør det godt.
Fjern nu kuglen.
Fortsæt.
Sådan.
Godt.
Vær forsigtig. Sådan.
Der er den.
Det er nostalgi
at opdage, at tidligere begivenheder, man ikke forestillede sig var lykkelige,
faktisk var det.
Ja!
Vi var ikke nået til slutningen af første halvleg,
og Lissabon var nu tre kilometer fra teltet og tvunget til at skifte hold.
Sierra satte den lige i krydset.
I mellemtiden, som robotter, fjernede vi et stykke af Nairobis lunge.
Vi vidste ikke, om vi reddede hendes liv eller gjorde det af med hende.
Endnu en holdkammerat nede.
Og endnu et mål imod os.
Og det tredje var i vente, fra Palermo.
Men det blev et selvmål.
Han var en god kaptajn.
Men han var en forfærdelig holdspiller.
Det eneste, der gik efter planen, var Professorens ankomst til Madrid.
Men det var også galt.
En rytter manglede.
Professor...
...vi må afsted.
Med motorcykel og langs skovstier, jordveje og kvægruter
krydsede de La Mancha og undgik kontrolposterne.
Ridderen og hans væbner,
nederlag efter nederlag, fremad mod en narrekamp i en krig, der ikke kan vindes.
Mens alt var på nippet til at sprænge i luften.
Er det ikke utroligt?
Mig, gravid.
Hvem skulle tro det?
Tillykke.
Tak.
Alvorligt talt…
...er du meget modig.
Jeg var nødt til det.
Uden modstand tramper de os ned som i Auschwitz.
Sig til, hvis det gør for ondt.
Nej, bare læg alkohol på. Jeg har haft smerter i årevis.
Lad os se...
Bliv ved.
Er du gået fra forstanden?
Du slog ham halvt ihjel.
-Du må ikke miste kontrollen! -Men det her er en trykkoger.
Præcis!
Derfor må du ikke komme op at slås med folk som en forkælet unge.
Du har blod her. Din top er…
Tag dig ikke af mig. Jeg kan ikke se noget med det øje.
Hør, Amanda...
...har du fået angstanfald på grund af kuppet?
-Tja... Det tror jeg. -Ja.
Og jeg kan ikke sove i mere end en halv time ad gangen.
Fordi jeg har en klump i maven, og jeg...
Det er normalt i de her tilfælde.
Der er megen anspændthed.
Megen anspændthed. Men bare rolig, jeg henter nogle nervepiller.
For du skal på ingen måde have PTSD, for det er svært at komme sig over.
Faktisk, nogle gange...
...varer det for evigt.
Lad mig hjælpe dig. Der er blod her.
Bare rolig, mens jeg er her...
...har du alt, du behøver.
Du er mit personlige projekt.
Vi røver Den spanske nationalbank. Du har nok glemt det, men ikke mig.
-Vi var ikke røvhuller før. -Måske er jeg traumatiseret!
Måske er det det. Vi er alle traumatiserede.
Hvad fanden mener du? Hvad er mit traume?
-Ikke mig... -Sig det.
Du forlod Tokyo.
Hvor mange kender du, der ville forlade Tokyo?
Ingen, for man forlader ikke Tokyo.
Hvad ved du om Tokyo?
Tokyo er en skide Maserati, og alle vil have en.
Hvis man efterlader en på gaden
med dørene åbne og nøglen i, må man være vanvittig.
Hør, Rio. Jeg siger det klart og tydeligt:
Måske er dit traume, at de berørte din manddom.
Måske pressede de dig for langt med torturen.
Du må ud med det. Det er derfor, du forlod Tokyo, ikke?
Hvis en person gjorde det eller en gruppe, er det et andet traume.
Luk det ud!
Du kan regne med min hjælp til hvad som helst.
Hvad som helst.
Mine damer og herrer.
Med nogen fortrydelse må jeg sige farvel.
Jeg går.
Bevar kampgejsten.
Hvad fanden laver du?
Matías…
Jeg går.
Det har været en fornøjelse at arbejde med dig.
Jeg vil endda sige...
...at jeg elsker dig, Matías.
Hvad jer andre angår, håber jeg, min kommando ikke var for traumatisk.
I kan fortælle jeres børnebørn og kære denne historie. Nå...
Mine damer og herrer,
det var en fornøjelse.
Hvad f...?
Tag det roligt.
Palermo, tag det roligt.
Lad os tale stille og roligt.
Men du går ikke.
For helvede!
Du arrangerede et statskup! Hvad fanden forventer du?
Jeg har ansvar for den militære side. Du for den tekniske.
Den tekniske side?
Ligner jeg en nørdet ingeniør med briller?
Hvad skal jeg kommandere dernede?
Smelt nu, smelt ikke!
Batyskaf ud! Batyskaf ind! Nedsænkning! Hal op!
Hvem fanden tror du, jeg er?
Jeg var ikke med for det lort! Under min værdighed. Jeg er skredet.
Jeg aktiverer den manuelle åbning og gør dig en tjeneste.
For hvis jeg bliver, skyder jeg dig i stumper, også resten af dem.
Jeg er ikke med jer længere.
Det er mig, der gør dig en tjeneste.
For jeg sværger, det næste, jeg gør,
er at dræbe dig.
Det tror jeg ikke.
Det tror jeg.
Claymore-miner.
Som du kan se,
peger de mod dig.
De får ikke ram på mig.
Jeg har ingen betænkeligheder ved at dræbe dig.
Rolig. Du kan ikke forråde os sådan.
Skal vi vædde?
Palermo! Rør dig ikke!
Godt.
Den gale prinsesse kom for at vinke farvel til prinsen på stationen.
Opfør dig dog værdigt.
Hvor skal du hen?
I fængsel?
Vil du skydes i panden?
-Vil du røvrende os? -Jeg røvrender ikke nogen.
Jeg har et værn: Statshemmeligheder.
Jeg vil ikke forråde jer.
At forlade os er forræderi. At forlade os alene her er forræderi.
Bliv!
Jeg vil ikke dræbe dig, fede.
Vil du ikke dræbe mig?
Det bliver du nødt til.
Det der er vanvittigt, Helsinki.
Hvis du går, Palermo...
...så sværger jeg...
...siger jeg bom...
bom... ciao.
Jeg mener det, Palermo. Det vil jeg.
Seriøst.
Jeg har dig.
Hvad helvede sagde du til Rio?
-Om hvad? -Du sagde, han var traumatiseret.
Kald det, hvad du vil, men der sker noget.
Gør der? Fordi han forlod Tokyo? Fordi hun er en... Maserati.
Hør...
Maserati er et udtryk mellem fyre.
Jeg siger bare, at der skete noget under torturen.
-De pressede ham for langt. -Hvad gjorde de?
Fyrre svedige fyre åbnede hans bagdør. De gik ind ad hans bagdør.
Rio blev tortureret, og du siger alt det vrøvl til ham?
Jeg spurgte ham, om de gik over stregen.
Og han blev tavs, fordi han ikke vil indse det. Klassisk.
Nej.
Jeg kan ikke...
Hvad kan du ikke?
Pludselig har jeg det...
-...som om boblen er bristet. -Hvilken boble?
Hvilken boble?
Nej, jeg vil vide, hvilken boble vi taler om.
Hvilken boble?
Det er, som om et bind er faldet fra mine øjne.
Jeg ser på dig og genkender dig ikke.
Jeg ved ikke, hvad vi laver sammen.
Eller hvem du er.
Mónica. Misforstå mig ikke.
Tokyo er måske en Maserati, men det betyder ikke, du er en Fiat.
Beklager, Denver.
Vi kan ikke være sammen.
Jaså.
Når du ser hende komme mod dig, vred som en hydra, så hold mund.
En hydra... En... Glem det. Hold din skide mund lukket.
-Og ikke forsvare mig selv? -Nej.
For du ved ikke engang, hvorfor hun er vred.
Ti stille.
Jo mindre du ved, hvad hun taler om, jo mere undskyldende er du.
Du siger: "Ja, undskyld, skat" til alt.
Det er klassisk.
-Klassisk for dem under tøflen. -Nej, for overlevere.
Vent på, at stormen passerer.
Når man finder ud af, hvilken vej vinden blæser,
og når hun er faldet til ro,
da... først da...
...er det dit træk.
Så du mig ikke før?
Vi har haft problemer siden klosteret.
-Det er det, der sker. -Nå…
Det har hobet sig op.
Og med al den spænding kommer det hele ud.
Det er det, der sker.
Professor.
Det er Tokyo.
-Du lavede lige et statskup. -Palermo er blevet gal.
Han sprang næsten lobbyen i luften.
-Men vi har det under kontrol. -Nej.
Du kan ikke styre Palermo. Han er uforudsigelig.
-Han er bundet og overvåget døgnet rundt. -Tokyo, planen går i stykker!
Jeg er her stadig, Professor.
Og hvad så, hvis du er der?
Uden Palermo kan vi ikke få guldet ud. Eller ved du, hvordan man gør?
Og uden Nairobi!
Og uden Lissabon!
Palermo løb væk, fordi det er det eneste kloge at gøre.
Professor...
...du har været min skytsengel.
Nu er det min tur.
Hvordan skete det?
Hun døde, fordi hun nægtede at forråde mig.
Det gør mig ondt.
Jeg...
...var camoufleret i et træ, og der var...
...soldater og politifolk overalt.
Hun var på en gård. Der fandt de hende.
De fik hende til at knæle, ubevæbnet, og de spurgte hende ud om mig.
Jeg løb og løb.
De spurgte: "Hvor er Professoren?"
Jeg sagde: "Sig det, Raquel.
Fortæl dem, hvor jeg er. Sig, at jeg overgiver mig."
"Det ved jeg ikke."
Hun gentog: "Det ved jeg ikke."
Og de skød hende to gange.
De skød hende, mens hun var ubevæbnet.
Jeg nåede det ikke i tide.
Men så du det?
Hørte du det kun?
Professor…
-Så du dem flytte hendes krop? -Jeg måtte løbe.
Hør på mig.
Jeg hørte også, min mor sige, jeg skulle komme hjem.
At jeg var i tryghed der.
Men 20 betjente ventede på mig i køkkenet.
Og i teltet
hørte de os også flygte fra banken,
men vi er her stadig.
Den eneste, der gik, var en fritte i en hætte.
-Er der noget i nyhederne? -Ingenting.
Ligesom med Rio.
Var hun død, vidste vi det.
Hun bliver afhørt.
-Hvor skal du hen? -Til nationalbanken.
Det er ikke en god idé. Alt for risikabelt.
Jeg værdsætter din bekymring,
men kun der kan jeg finde ud af, om min kone er i live.
-Nej. -Jeg beder dig.
-Nej. -Flyt dig, Marseille.
Jeg lader dig ikke komme op på motorcyklen.
Halvfjerds.
Med det, vi har i de rapporter, er du 70, når du bliver løsladt.
Paula vil være 40.
Og din mor vil være død så længe, at hun bare er knogler i en grav.
Du behøver ikke fortsætte.
Straffen afhænger af anklageren, ikke dig. Og den endelige afgørelse af dommeren.
Men du ved udmærket, at anklageren og dommeren
tager udgangspunkt i, hvad jeg skriver i mine rapporter.
Og jeg kan skrive, hvad jeg vil.
Hvad skal jeg skrive?
Du får mig til at ty til vold.
-Jeg beskytter planen. -Jeg bestemmer planen.
Det er ikke planen. Det er improvisation.
Du siger altid: "Ingen improvisation."
Jeg giver mig ikke.
Du skal forstå, at det er det eneste sted, jeg kan få svar.
I Den spanske...
Meget vel.
Seriøst, Professor?
Jeg ved ikke, hvor Professoren er, eller hvad han vil gøre.
Kan du ikke tænke?
Har kærlighed formørket dit sind?
Planen inkluderer en slags firewall.
-Det har intet med kærlighed at gøre. -Jo, det har så.
Men tænk på, at i fængslet drænes kærligheden væk som vand.
Den forsvinder. Efter to måneder er den tørret helt ind.
To måneders lidelse eller livstid i fængsel?
Selv hvis du blev reinkarneret syv gange,
ville du ikke forstå vores kærlighed.
For at beskytte planen må vi se, om hun er der og bliver afhørt.
Hvis hun er, er det med Alicia Sierra, og hun er ved Den spanske nationalbank.
Men du må ikke gå!
Lad mig fortælle om din kærlighed.
Én er fængslet i Madrid, den anden i Cádiz
og venter på et ægteskabsbesøg en gang om året, hvis du er heldig.
For fanger vi ikke din elsker, vil du aldrig få ham at se igen.
Vælg mellem det eller at komme ud i tide og være mor til din datter.
Du prøver at manipulere med mine følelser.
Jeg siger blot sandheden.
Som altid.
For at beskytte planen gør vi det.
Hvordan kommer du hen til teltet, når dit fjæs er over det hele?
Som alle andre.
I en rød heldragt og en Dalí-maske.
Godt.
Hun forråder os ikke.
Giv mig din hånd.
Hvor mange gange har du troet, du var forelsket før?
Det samme vil ske denne gang, og du ved det.
Alle er i stand til forræderi, alle.
Du skal bare vide...
Det var noget af et slag. Men vi var færdige!
Var vi? Det vidste jeg ikke.
-Sergio, drik noget mere. -Jeg har fået to.
Du ser alvorlig ud.
Det er et underligt bryllup, Andrés.
-Det er en fed fest! -Jeg har ondt af hende.
Hun er ung og forelsket, men du er syg.
Hørte du ikke præsten?
"Til døden os skiller."
Måske er det for dig den store finale,
men for hende er det begyndelsen, og det er ikke fair.
Hun ved, jeg er syg.
Alle ved, jeg er syg.
Du forråder hendes følelser.
Jeg giver hende de bedste to, tre år i hendes liv.
Ja, og efter det…
Jeg forråder hende faktisk på en måde.
Nå, men...
Forræderi er en del af kærligheden.
Nu vi er ved emnet, så se engang.
Martín.
Sikke en legende! Min bedste ven. Han er glad.
Ville han forråde mig?
Selvfølgelig ville han det under de rette omstændigheder. Tatiana?
Det ville hun også.
Du siger, at du oplever kærlighed som ingen andre, men du ser kun forrædere.
Nej, det siger jeg ikke.
Nej, jeg siger, at forræderi ikke afhænger af kærlighedens styrke.
Det afhænger af, hvor svært dilemmaet er.
Vil du forråde din elskede? I princippet nej.
Men fik du at vide, at hvis du forråder dem,
ville du få et medikament, der redder din elskede bror?
Det er et sandt dilemma.
Sergio Marquina. Følelsesmæssig kulde.
Tvangsnarcissisme.
Patologisk generthed.
Psykopatiske træk.
Kort sagt, en øjesten.
En rapport skrevet af en fupekspert uden at tale med personen.
Jeg lover dig, han er meget sjovere, end der står der.
Super.
Ja, en psykopat kan være så sjov.
Så er der din profil.
Hvad med min profil?
Du er typen, der bliver knyttet til den slags svin.
Du idealiserer dem.
Efterhånden bliver du mindre ved deres side.
De udnytter og manipulerer dig.
Hvornår opgav du din mavefornemmelse, inspektør?
Før professoren kom ind i dit liv?
Fordi Alberto plejede at slå dig.
Hvordan ydmyger han dig?
Først bruger du min mors Alzheimers og nu vold i hjemmet.
Sig, at historien ikke gentager sig.
Sig mig, om det ikke har slået klik,
og du har tænkt: "Pas på. Den fyr kan være en narrøv."
Er det ikke sandt?
Du forstår protokol og forhandlinger, men det gør jeg også.
Jeg er bedre, Raquel.
Jeg må være et fjols, for jeg troede, vi var forelskede.
Jeg bad dig ikke komme.
Det var bluff.
Hun lagde på, og vi spillede ikke kortet.
Hun gik efter dig, for du er det svageste led.
Hvad har han gjort for dig? Ville han tage ud på en øde ø for at finde dig?
Ville han følge en af dine planer?
Har du været hovedpersonen? Nogensinde?
Eller har du altid fulgt ham som en hvalp?
Jeg advarede dig om Alberto. Han var en skiderik.
Og ham her er det samme.
Spørgsmålet er ganske enkelt, Raquel:
Fortjener du at sidde 30 år i fængsel for en idiot som ham?
Oberst...
Jeg har tjekket rapporterne, og det er måske min fejl,
men jeg kan ikke se, at Murillos anholdelse er registreret.
Hvad har du tjekket?
En formalitet skal ikke...
Det er et spørgsmål om menneskerettigheder.
Hvad er der med dig? Har du meldt dig ind i en NGO?
-I Amnesty International? Stop det vrøvl. -Men ifølge loven...
Antoñanzas, ved du, hvornår vi bruger loven her?
Kan du gætte det?
Svar mig.
-Når du... -...siger det.
Specifikt, når jeg vil.
Jeg skider på anholdelsesrapporter og overholdelse af procedure.
Forstår du det?
Ja, jeg gør.
Indtil da...
Indtil da vil den kælling blive siddende uden søvn og kan tisse i en spand.
-Er det et problem? -Nej, intet problem.
Godt, Antoñanzas. Godt.
GENNEMSIGTIGHED
GIV MIG LØNFORHØJELSE
LÆNGE LEVE ONDSKAB LÆNGE LEVE KAPITAL
Systemet repræsenterer ikke os
Professoren ville have elsket røntgensyn for at se, om Lissabon var bag lærredet.
Men han var ikke Superman.
Så han måtte nøjes med at være Sherlock Holmes.
Han ankom til banken på jagt efter en tråd at trække i.
Og han fandt tre.
Varevognen. Hvad lavede den der?
Og hvorfor var der mudder på?
CNP85600N.
Pakistan fandt svaret.
Køretøjet tilhørte politiet i Huelva,
nær det sted, hvor Lissabon angiveligt blev dræbt.
Ángel.
Hvis nogen skulle have fulgt Hamelin-planen, var det ham.
Medmindre han havde noget vigtigere at gøre.
Såsom at overføre Lissabon til Madrid.
Og hvis nogen skulle have sørget over en vens død, var det også ham.
Alicia Sierra. Våbenhvilen var erklæret for længe siden.
Men der var hun. Trods det, at hun er arbejdsnarkoman,
burde hun have været hjemme med anklerne i vand.
Medmindre hun nød at afhøre en af de mest eftersøgte kriminelle i landet.
Lissabon er måske i live.
Men han skulle tjekke det
og lade hende vide, at han ikke lod hende i stikken.
Ambulancen, I brugte som kommunikationscenter, er her.
Og hvem skal inspicere den?
Alberto, din eksmand.
Han er den bedste kriminalbetjent og vil gerne gøre dit liv mere surt.
Der er et alternativ.
Jeg kunne gå derind før nogen andre og fjerne alle beviserne.
Du finder ikke noget.
For pokker, Raquel.
Det burde du vide.
Vi finder altid noget.
Vi finder noget, der fører os til din mor og datter.
Vent og se.
De næste fem, gør klar til at gå på toilettet med min kollega.
Gandía, nu vi er på samme hold, må jeg spørge om noget? Jeg er forvirret.
Er vi de gode eller de onde?
Jeg skærer din pung op,
trækker dine kugler ud og stikker dem i din mund.
Det lyder interessant.
Men dine hænder er bundet, makker.
Vidste du, at håndjerns pålidelighed er baseret på et enkelt anatomisk faktum?
Metakarpalknoglen holder dem på plads.
Men det er nemt at vride den af led.
-Virkelig? -Tja..
...de er idéer til frihed.
Fri
Som solen ved daggry
Jeg er fri
Som havet
Fri
Som fuglen, der slap ud af sit fængsel
Og endelig kan flyve
Fri
Som vinden, der samler sig
Min beklagelse og fortrydelse
Jeg går uendeligt
Efter sandheden Og jeg vil endelig vide
Hvad frihed er
Læg dig til at sove.
Fire hjørner af min seng,
fire engle ved mit hoved.
Lukas, Matthæus og Josef,
Vorherre og Jomfru Maria.
Antoñanzas.
Hvorfor er du her?
Du er...
Du er anholdt!
Ned på knæ.
Jeg afprøvede det bare.
Ned på knæ.
Min kone og døtre er i seng.
Der sker dem ikke noget.
Du skal følge mine instrukser og besvare nogle spørgsmål.
Jeg taler ikke med en, der truer mig med en pistol.
Du taler.
Vi har, et,
ambulancen.
To,
den forrykte bedstemor.
Hvor er jeg?
Jeg kan ikke.
Tre,
det moderløse barn.
Mor.
Fire,
Professorens kærlighed,
som varer to dage, når du er i fængsel.
Og nu til den sidste scene.
Du angriber en betjent.
Du ved ikke, hvad du roder dig ud i. Vi indgik våbenhvile.
Våbenhvile kan være den vigtigste del af en krig.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke få vejret.
Tag dig sammen, Antoñanzas.
Tag dig sammen.
Kan ikke få vejret.
Marseille.
Bedre?
Hvis du samarbejder, anmoder anklageren om 12 år.
Du får ti, og du er ude om fem.
Sådan kunne dit liv være.
Hvis du ikke samarbejder, får du 30 år.
Sådan bliver dit liv.
Dit valg, inspektør.
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen