ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Uvijek postoje sretni dani koje pamtimo.
Što smo više sjebani,
to nam se ti prošli dani čine sretnijima.
Nadajući se čudu,
i osluškujući zvuk vitalnih znakova,
sjetila sam se takvih dana,
poput nogometne utakmice u samostanu.
-Držite obranu. Još minuta. -Hajde.
-Hej! -Idemo.
Idi.
Primi ovo.
Nikad nisam mislila da sekunde prije kornera mogu biti tako zabavne.
Hej!
Suče, dodirnuo mi je jaja!
Vidjeli ste to.
Daj, imamo još jednu minutu. Zar ćete je potrošiti svađajući se?
Branio sam. Zalijepio se za mene!
Vidjela sam da mu diraš jaja, svinjo.
Dosta je! Ne diraj ga više nigdje, u redu?
-Ili ćeš ispasti. -U redu, idemo.
Hajde, idemo!
To je gol!
Penal!
-Da vidimo što će se desiti. -Bit će tuče.
Ideš!
Penal i crveni karton, idi s terena!
-Tokio! -Idemo.
Nema signala. Sve je srušeno.
Što ćemo sad?
-Gubimo je. -Ne, jebemu!
Pažljivo.
Polako.
O. K., imam ga.
Malo više.
Jako vam dobro ide.
Odstranite metak.
Hajde.
Tako je.
Odlično.
Pažljivo. To je to.
Evo ga.
Ovo je nostalgija:
kad shvatiš da su prošli događaji koje nisi ni smatrala sretnima
bili sreća.
To!
Nismo ni stigli do kraja poluvremena,
a Lisabon je već bila blizu šatora,
prisiljena promijeniti dres.
Sierra nam je zabila gol.
U međuvremenu, poput robota,
uklonili smo Nairobin dio pluća.
Ne znajući spašavamo li joj život
ili ga okončavamo.
Drugi suigrač izbačen.
I drugi gol protiv nas.
Treći je bio na pomolu, Palermov.
Ali to će biti autogol.
Bio je dobar kapetan.
Ali očajan suigrač.
Jedino što je još sličilo na plan bio je Profesorov dolazak u Madrid.
Ali ni to nije bilo kako treba.
Nedostajala je vozačica.
Profesore...
moramo krenuti.
Motociklom i šumskim stazama, zemljanim cestama i poljskim putevima,
prešli su La Manchu izbjegavši svu kontrolu.
Vitez i njegov štitonoša,
poraz za porazom, sve su bliže bitci luđaka u ovom uzaludnom ratu.
Dok sve visi na rubu ponora.
Možeš li vjerovati?
Ja, trudna.
Tko bi to ikad pomislio?
Čestitke.
Hvala.
Ozbiljno...
jako ste hrabri, znate to?
Morao sam to učiniti.
Ne zauzmemo li stav, gazit će nas kao u Auschwitzu.
Ako previše peče, recite.
Ne, samo naprijed, stavi alkohol. Bol podnosim već godinama.
Da vidimo...
Samo nastavi.
Jesi li ti poludio?
Prebio si ga na mrtvo ime.
-Ne možeš se tako pogubiti! -Ne mogu? Na rubu sam pucanja.
Točno tako!
Zato se ne možeš tući s ljudima poput razmaženog derišta!
Imaš krvi tu gore...
Ne brini se zbog mene, ne vidim ništa s ovim okom.
Slušaj, Amanda...
jesi li imala napade tjeskobe zbog pljačke?
-Pa, mislim da jesam. -Dobro.
I ne mogu spavati više od 30 minuta u komadu.
Kao da imam čvor baš ovdje i ja...
To je normalno u ovakvim uvjetima.
Puno je napetosti.
Puno napetosti. Ali bez brige, donijet ću ti sredstva za smirenje.
Ni u kom slučaju ne želimo da dobiješ PTSP
jer ga je teško izliječiti.
Zapravo, ponekad...
traje zauvijek.
Dozvoli da ti pomognem. Imaš malo krvi ovdje.
Ne brini se, dok sam tu...
imat ćeš sve što trebaš.
Bit ćeš moj osobni projekt.
Zauzeli smo Španjolsku banku.
Možda si smetnuo s uma, ali ja nisam.
Nikad nismo bili kreteni.
Možda je do traume.
Možda se to događa. Svi smo traumatizirani.
Kako to misliš? Koja je moja trauma?
-Nisam... -Reci mi.
Napustio si Tokio.
Koliko tipova znaš koji bi napustili Tokio?
Nijednog, jer Tokio se ne napušta.
Što ti znaš o Tokio?
Tokio je jebeni Maserati kojeg svi žele za sebe.
Ako ga ostaviš na ulici
s otvorenim vratima i ključevima, mora da si baš sjeban.
Slušaj, Rio. Bit ću vrlo jasan:
možda je to jer su ti povrijedili muškost.
Možda su otišli predaleko s mučenjem.
Trebaš to izbaciti. Zbog toga si napustio Tokio, zar ne?
Trauma od jedne osobe različita je od one koju izazove grupa.
Izbaci to van!
Na mene se možeš osloniti za sve što trebaš.
Sve.
Dame i gospodo...
uz malu dozu žaljenja moram vam reći zbogom.
Odlazim.
Ostanite tako dobro raspoloženi.
Kojeg vraga izvodiš?
Matías...
ja odlazim.
Bilo je zadovoljstvo raditi s tobom, kao uvijek.
Čak bih rekao...
da te jako volim, Matías.
A što se tiče svih vas...
Nadam se da vas nisam istraumatizirao.
Ovu priču možete ispričati svojim unucima i voljenima. Uglavnom...
Dame i gospodo,
zaista sam uživao.
Koji k...?
Pomalo.
Palermo, smiri se.
Razgovarajmo...
smireno.
Ali ti ne ideš nikamo.
Jebem ti sve!
Organizirala si državni udar, kujo! Što si očekivala?
Ja sam zadužena za vojnu stranu, a ti za tehničku.
Tehničku stranu?
Izgledam li kao neki štreberski inženjer s naočalama?
Što točno da zapovjedim ondje dolje?
Sad ga tali, sad nemoj!
Batiskaf van! Batiskaf unutra! Uranjanje! Izranjanje!
Što ti misliš, tko sam ja?
Nemam ja vremena za ovo sranje!
Prenisko je ovo za mene. Idem.
Aktiviram ručno otvaranje i činim vam uslugu.
Jer ako ostanem, izrešetat ću prvo tebe,
a onda sve njih.
Nisam više na vašoj strani.
Ja sam ta koja tebi čini uslugu.
Kunem se, sljedeće što ću učiniti...
jest ubiti te.
Mislim da nećeš.
Mislim da hoću.
Mine Claymore...
koje su, kao što vidiš...
usmjerene prema tebi.
Ne mogu mi ništa.
Znaš da me nimalo ne muči pomisao da te ubijem.
Polako.
Ne možeš nas ovako izdati.
Želiš se kladiti?
Palermo! Ne mrdaj!
Ah, dobro je.
Došla je luda princeza pozdraviti svog princa na odlasku.
Pokaži malo dostojanstva.
Kuda ćeš?
U zatvor?
Primiti metak u čelo?
Izdati nas?
Nikoga neću izdati.
Imam zaštitu: državne tajne.
Neću vas izdati, bez brige.
Odlazak je izdaja.
Ostaviti nas same ovdje je izdaja.
Nemoj...
Ne miči se, ne želim te ubiti, debeljko.
Ne želiš me ubiti?
Morat ćeš me ubiti.
To je ludost, Helsinki.
Ako odeš, Palermo...
kunem se...
ja ću napraviti bum...
bum... ciao.
Ozbiljan sam, Palermo. Učinit ću to.
Najozbiljnije.
Imam te.
Što si to dovraga rekao Riju?
-O čemu? -Rekao si mu da je istraumatiziran.
Nazovi to kako god, ali nešto se događa.
Nešto se događa? Jer je napustio Tokio?
Jer ona je Maserati.
Slušaj...
Maserati je samo fraza koju koristimo.
Stvar je u tome da se nešto dogodilo tijekom mučenja.
Otišli su predaleko.
Što su učinili?
Četrdesetorica su mu ušla na stražnja vrata.
Ušli su na stražnji ulaz.
Rija su mučili, a ti ga sad opterećuješ tim sranjima.
Pitao sam ga jesu li prešli granicu.
I znaš što? Šutio je jer se ne želi suočiti. Školski primjer.
Ne.
Ne mogu...
Što ne možeš?
Odjednom osjećam...
-kao da se mjehurić rasprsnuo. -Koji mjehurić?
Koji mjehurić?
Želim znati o kakvom se mjehuriću radi.
Koji mjehurić?
Kao da mi je skinut povez s očiju.
Vidim te, ali te ne prepoznajem.
Ne znam što radimo zajedno.
Ne znam tko si.
Mónica, nemoj me krivo shvatiti.
Tokio je možda Maserati, no to ne znači da si ti fićo.
Žao mi je, Denver.
Ne mogu ostati s tobom.
Dobro.
Kad vidiš da ti prilazi bijesna kao ris, samo začepi.
Ris... Onaj... Nema veze. Samo drži jezik za zubima.
-I ne branim se? -Ne.
Jer ni ne znaš zašto se ljuti.
Ti, šutiš.
I što manje znaš o čemu govori,
više ti je žao.
Na sve kažeš: „Da, oprosti, dušo.“
E, to ti je školski primjer.
Iz udžbenika za papučare.
Ne, za preživjele.
Želiš da oluja prođe.
Zatim, kad skužiš u kojem smjeru puše vjetar,
i kad se ona umiri,
onda, i samo onda...
napraviš korak.
Nisi me vidio prije?
Imamo problema još od samostana.
O tome se radi.
Pa...
Ovo se kuhalo.
I uz sav ovaj pritisak isplivalo je.
O tome se radi.
Profesore.
Tokio je.
-Upravo ste imali krizu. -Palermo je poludio.
Umalo je raznio predvorje.
-Ali sad je sve pod kontrolom. -Ne, nije.
Ne možeš ga kontrolirati. Nepredvidiv je.
Vezan je i pod stalnim nadzorom.
Tokio, naš plan se raspada!
Ja sam još ovdje, Profesore.
Pa što ako si ti ondje?
Bez Palerma ne možemo izvući zlato.
Ili ti znaš kako?
I bez Nairobi!
I bez Lisabon.
Palermo je bježao jer je to jedino pametno.
Profesore...
uvijek ste bili moj anđeo čuvar.
Sad je moj red.
Što se dogodilo?
Umrla je da bi zaštitila mene.
Jako mi je žao.
Ja...
sam bio skriven u krošnjama, dok su...
vojnici i policajci bili posvuda.
Ona je bila na farmi. Ondje su je i našli.
Natjerali su je na koljena, razoružanu, i ispitivali je o meni.
Ja sam trčao i trčao.
Pitali su je: „Gdje je Profesor?“
Rekao sam joj: „Reci im, Raquel.
Reci im gdje sam, reci im da se predajem, molim te."
„Ne znam.“
Ponovila je: „Ne znam.“
I ustrijelili su je dvaput.
Pucali su u nju, nenaoružanu, dva puta.
Nisam stigao na vrijeme.
Ali vidjeli ste to?
Ili ste samo čuli?
Profesore...
vidjeli ste njezino tijelo?
Morao sam bježati.
Slušajte me.
I ja sam čula majku kako mi govori da dođem kući,
da ću ondje biti na sigurnom.
Ali 20 policajaca čekalo me u kuhinji.
A u šatoru
čuli su nas kako bježimo iz banke,
iako smo još uvijek tu.
Izašao je samo mamac s kapuljačom.
Ima li što u vijestima?
Ništa.
Isto kao s Rijom.
Da su je ubili, znali bismo.
Ispituju je.
-Kuda ćete, Profesore? -U Španjolsku banku.
To nije dobra ideja. Preriskantno.
Cijenim tvoju zabrinutost,
ali jedino ondje mogu saznati je li mi žena živa. Makni se.
-Ne. -Molim te.
-Ne, Profesore. -Makni se.
Ne dam vam do motocikla.
Sedamdeset.
Zbog svega u ovim izvješćima
navršit ćeš 70 kad te puste.
Paula će navršiti 40.
A majka će ti biti tako dugo mrtva da će od nje ostati samo kosti.
Dosta je, ne trebaš nastavljati.
Preporuku o kazni daje tužitelj, a ne ti.
A konačna je odluka na sucu.
Ali ti jako dobro znaš
da tužitelj i sudac
rade s onim što ja napišem u izvješćima.
A ja mogu napisati što poželim.
Što ti želiš da napišem?
Tjeraš me da pribjegnem nasilju.
-Samo štitim plan. -Ja odlučujem o planu.
Ovo nije plan. Ovo je improvizacija.
Uvijek kažete: „Bez improvizacije.“
Neću odustati.
Moraš razumjeti
da je to jedino mjesto gdje se nalaze odgovori.
U banci...
Onda dobro.
Ozbiljno, Profesore?
Ne znam gdje je Profesor, niti što će učiniti.
Možeš li razmisliti?
Ili ti je ljubav zamutila um?
Plan uključuje ovu vrstu preokreta.
To nema veze s ljubavlju.
Naravno da ima.
Ali samo pomisli, u zatvoru se ljubav iscijedi poput vode.
Brzo nestaje. Za dva mjeseca potpuno se osuši.
Dva mjeseca patnje ili doživotni zatvor?
Čak da se i reinkarniraš sedam puta,
još uvijek ne bi razumjela našu ljubav.
Kako bismo zaštitili plan,
moramo vidjeti ispituju li je ondje.
Ako jest, ispitivat će je Alicia Sierra,
koja se nalazi u šatoru kod Španjolske banke.
Ali ne smijete ići!
Dozvoli da ti objasnim prirodu vaše ljubavi.
Ti u zatvoru Soto del Real, a on u Cádizu,
čekate posjet jednom godišnje.
I to ako budete imali sreće.
Ne uhvatimo li tvoju ljubav,
više ga nikad nećeš vidjeti.
Izaberi između toga ili izlaska na vrijeme kako bi bila majka svojoj kćeri.
Pokušavaš emocionalno manipulirati sa mnom.
Samo govorim istinu.
Kao i obično.
Moramo ići zbog zaštite plana.
Kako ćete ići do šatora kad vam je lice na svim vijestima?
Kao i svi ostali.
Crveno odijelo i Dalí maska.
Aha, dobro.
Ona nas neće izdati.
Daj mi svoju ruku.
Daj mi ruku.
Koliko si već puta dosad mislila da si se zaljubila?
Isto će se dogoditi i ovoga puta, i ti to znaš.
Svatko je sposoban izdati. Marseille, svatko.
Samo trebaš znati...
To je bio udarac... Ali već smo bili završili!
Jesmo li?
Nisam znao.
-Sergio, popij još malo. -Popio sam već dva.
Izgledaš preozbiljno.
Ovo je vjenčanje čudno, Andrés.
Zabava je odlična!
-Brate! -Osjećam se loše zbog nje,
mlada je i zaljubljena, ali ti si bolestan.
Nisi li čuo svećenika?
„Dok vas smrt ne rastavi.“
Možda je za tebe to veliko finale,
ali za nju je to samo početak, i nije fer.
Zna da sam bolestan.
Svi znaju da sam bolestan.
Izdaješ njene osjećaje.
Dat ću joj najbolje dvije ili tri godine njezina života.
Da, a nakon toga...
Ipak ću je na neki način izdati.
Svejedno.
Izdaja je svojstvena ljubavi.
Kad smo kod toga, pogledaj.
Martín.
Kakva legenda! Moj najbolji prijatelj. Sretan je.
Bi li me izdao?
Naravno da bi,
u odgovarajućim okolnostima. Tatiana?
Ona također.
Kažeš da ljubav doživljavaš kao nitko drugi,
-ali svugdje vidiš samo izdajnike. -Ne, ne kažem to.
Ne, kažem da izdaja ne ovisi o tom kako ili koliko nekoga voliš.
Ovisi o tome koliko je tvoja dilema teška.
Bi li izdao svoju voljenu? U principu, ne.
Što ako ti kažu da ćeš, ako je izdaš,
dobiti lijek kojim ćeš spasiti svog voljenog brata?
To je prava dilema.
Sergio Marquina. Emocionalna hladnoća.
Kompulzivni narcizam.
Patološka stidljivost.
Psihopatske osobine...
-Ukratko, dragulj. -Dobro.
Izvješće nestručne osobe koja nije ispitivala subjekta.
Uvjeravam te da je puno zabavniji od onoga što tu piše.
Slatko.
Da, psihopat može biti jako zabavan.
Imamo i tvoj profil.
Što je s njim?
Ti si njegovateljica koja se veže za ovakvo kopile.
Idealiziraš ih.
Postupno uz njih postaješ manja.
Tada te koriste i manipuliraju.
Kad si odustala od svog instinkta, inspektorice?
Prije nego što se pojavio Profesor?
Jer, Alberto te mlatio.
Kako te ovaj ponižava?
Prvo Alzheimerova bolest moje majke, a sad obiteljsko nasilje.
Reci mi da se priča ne ponavlja.
Nije ti u jednom trenutku sinulo
i pomislila si: „Pazi se, Ovaj bi tip isto mogao biti gad.“
Reci da nije istina.
Kao i ti, ja znam za protokole i pregovore.
Pobijedio sam, Raquel.
Bila sam budala jer sam mislila da smo se zaljubili.
Nisam tražio da dođeš.
Blefira.
Prekinula je, a nismo ni povukli potez!
Tebe je odabrala jer si najslabija karika.
Što je učinio za tebe?
Bi li otišao na otok s obitelji da te nađe?
Bi li on pratio tvoj plan?
Jesi li ikad bila glavna junakinja? Ikad?
Ili si uvijek pratila njega, poput šteneta?
Upozorila sam te na Alberta. On je bio nasilni gad.
Baš kao i ovaj sad.
Pitanje je vrlo jednostavno, Raquel:
zaslužuješ li provesti 30 godina u zatvoru
za takvoga idiota?
Pukovniče...
Provjeravao sam izvješća
i možda griješim,
ali ne mogu pronaći zapise o uhićenju Murillo.
Što si provjeravao?
Ne želim da zbog propisa...
Mislim, znate... To je pitanje ljudskih prava.
Što nije u redu s tobom? Pridružuješ se aktivistima?
Amnesty Internationalu? Prestani srati.
Ali prema zakonu...
Antoñanzas, znaš li kada ovdje primjenjujemo zakon?
Možeš li pogoditi?
Odgovori mi.
-Kada vi... -...kada ja tako kažem.
Točnije, kad god to jebeno želim.
Jer nije me briga za izvješća ili proceduralne garancije.
Razumiješ li?
Da, razumijem.
Do tada...
Do tada će ona kuja sjediti ondje bez sna i pišati u kantu.
Imaš nešto protiv?
Ne, nemam.
Odlično, Antoñanzas. Odlično.
TRANSPARENTNOST
ŽELIM POVIŠICU
ŽIVJELO ZLO ŽIVIO KAPITALIZAM
Ovaj sistem ne predstavlja nas!
Profesor je htio imati rendgenski vid
da vidi je li Lisabon u šatoru.
Ali nije bio Superman.
Pa se morao zadovoljiti ulogom Sherlocka Holmesa.
Do banke je došao tražeći nit koju bi mogao povući.
I našao je tri.
Kombi. Što je radio ondje?
I zašto je bio sav u blatu?
CNP85600N.
Pakistan je pronašao odgovor.
Vozilo je pripadalo policiji iz Huelve,
blizu mjesta gdje je Lisabon navodno ubijena.
Ángel.
Ako je itko trebao slijediti trag plana Hamelin, to je bio on.
Osim ako nije imao nekog važnijeg posla.
Prijevoz Lisabon u Madrid.
I ako je itko trebao oplakivati smrt prijateljice, to je opet bio on.
Alicia Sierra. Primirje je objavljeno prije par sati.
Ali ona je još tu. Ma kolika radoholičarka bila,
trebala je biti kod kuće s nogama u vodi.
Osim ako upravo ne ispituje
jednu od najtraženijih zločinki u zemlji.
Lisabon je možda živa.
Ali morao je biti siguran,
i dati joj do znanja da je tu, da je neće napustiti.
Stigla je hitna koju ste koristili za komunikaciju.
Znaš li tko će je pretražiti?
Alberto, tvoj bivši muž.
Osim što je najbolji za to,
vrlo je željan sjebati tvoj život još više.
Ima i druga mogućnost.
Mogu ja ući tamo prva...
prije svih,
i ukloniti dokaze.
Nećeš ništa pronaći.
Sranje, Raquel.
Ti bi bar trebala znati.
Uvijek nešto pronađemo.
Pronaći ćemo nešto što nas vodi tvojoj majci i kćeri.
Vidjet ćeš.
Sljedećih pet, pripremite se za odlazak u kupaonicu s kolegicom.
Ej, Gandía, sad kad smo u istom timu,
smijem li nešto pitati? Zbunjen sam.
Jesmo li mi dobri ili loši momci?
Rastvorit ću ti mošnje,
izvući tvoja jaja, i strpati ih u tvoja usta.
To zvuči interesantno.
Ali vezane su ti ruke, kompa.
Znaš li da je pouzdanost lisičina
posljedica jednog anatomskog uzroka?
Palac onemogućava skidanje istih.
Ali vrlo je lako dislocirati ga.
-Stvarno? -Pa...
to su ideje o slobodi.
Slobodan
Poput sunca u zoru
Ja sam slobodan
Poput mora
Slobodan
Poput ptice što pobjegla je iz kaveza
Da bi konačno poletjela
Slobodan
Poput vjetra što okuplja
moju tugu i bol
Hodam beskrajno
tražeći istinu I na koncu ću znati
Što je to sloboda
Idi spavati.
Četiri ugla mog kreveta,
četiri anđela oko moje glave.
Luka, Matej i Josip,
naš Gospodin i Djevica Marija.
Antoñanzas.
Zašto ste ovdje?
Vi ste...
Uhićeni ste!
Na koljena.
Samo sam se šalio.
Na koljena.
Molim vas, moja žena i kćeri spavaju.
Neću im nauditi.
Samo slijedi moje upute i odgovori na neka pitanja.
Neću razgovarati dok mi se prijeti pištoljem.
Govorit ćeš.
Znači imamo, jedan:
hitnu pomoć.
Dva:
luckastu baku.
Gdje sam ja?
Ne mogu to učiniti.
Tri:
dijete bez majke.
Mamice.
Četiri:
Profesorovu ljubav,
koja će nestati dva dana nakon što završiš u zatvoru.
A sad, završna scena.
Ovo je napad na službenu osobu.
Nemate pojma u što se upuštate.
Proglasili smo primirje.
Ponekad je primirje najvažniji dio rata.
Ne mogu...
Ne mogu disati.
Saberi se, Antoñanzas.
Saberi se.
Ne mogu disati.
Marseille.
Bolje?
Ako budeš surađivala,
tužiteljstvo će tražiti 12 godina, dobit ćeš deset,
i izaći ćeš za pet.
Takav bi život mogla imati.
Ne budeš li surađivala, dobit ćeš 30 godina.
Takav ćeš život imati.
Tvoj izbor, inspektorice.
Prijevod titlova: Jana Kohut