EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Det er alltid glade dager å minnes.
Jo jævligere du har det, jo lykkeligere virker minnene.
Mens jeg håpet på et mirakel og lyttet til lyden av Nairobis vitale tegn,
husket jeg de dagene,
som fotballkampen i klosteret.
-Ett minutt igjen. -Kom.
-Hei! -Kom igjen.
Her.
Ta denne.
Jeg trodde aldri at hjørnespark kunne være så morsomt.
Hei!
Han tok på ballene mine!
Du så det.
Ett minutt igjen. Skal dere kaste bort tiden med krangel?
-Jeg forsvarte. Han var limt til ræva mi! -Jeg så deg ta på ballene hans.
Det holder! Ikke rør ham igjen noe sted, ok?
-Ellers blir du sendt av. -Ok.
Kom igjen!
Det er mål!
Straffe!
-Få se hva som skjer. -Nå blir det slagsmål.
Sånn, ja!
Straffe og rødt kort, kom deg vekk!
-Tokyo! -Gå.
Ingen signaler. Alt er nede.
Hva gjør vi?
-Vi mister henne. -Nei, faen heller!
Forsiktig.
Sakte.
Ok, jeg har den.
Litt høyere.
Du er veldig flink.
Fjern kulen nå.
Kom igjen.
Sånn, ja.
Bra.
Vær forsiktig. Det var det.
Der er den.
Det er nostalgisk
når man husker på hendelser og forstår at man var lykkelig da.
Ja!
Vi hadde ikke kommet til slutten av første omgang,
og Lisboa var allerede tre kilometer fra teltet og måtte skifte lag.
Sierras skårer rett i krysset.
I mellomtiden fjernet vi en del av Nairobis lunge som roboter.
Vi visste ikke om vi reddet livet hennes, eller om vi avsluttet det.
Enda én lå nede.
Og enda et mål mot oss.
Og det tredje skulle komme fra Palermo.
Men det ville være et selvmål.
Han var en god kaptein.
Men han var en forferdelig lagspiller.
Det eneste som liknet planen var Professorens ankomst til Madrid.
Men selv det var galt.
En motorsyklist var savnet.
Professor,
vi må dra.
Med motorsykkel langs skogstier, grusveier og kvegstier
krysset de La Mancha og unngikk kontrollpostene.
Ridderen og væpneren hans,
nederlag etter nederlag i kampen mot idioter i denne tapte krigen.
Mens alt var på randen av katastrofe.
Kan du tro dette?
Meg, gravid.
Hvem hadde trodd det?
Gratulerer.
Takk.
Seriøst...
...du er veldig modig, vet du det?
Jeg gjør hva jeg må.
Med mindre vi hevder oss, blir det som i Auschwitz.
Si ifra om det svir for mye.
Nei, ha på alkohol. Jeg har hatt det vondt i årevis.
La oss se…
Fortsett.
Har du gått fra vettet?
Du slo dritten ut av ham.
-Du kan ikke klikke sånn. -Det er som en trykkoker her.
Nettopp!
Det er derfor du ikke kan slå folk, som en bortskjemt drittunge!
Du har blod... Toppen din er...
Ikke tenk på meg. Jeg kan ikke se noe.
Hør her, Amanda... har du fått angst som følge av ranet?
-Vel. Jeg tror det. -Skjønner.
Og jeg får ikke sove mer enn 30 minutter i strekk.
Fordi det strammer her og jeg...
Det er normalt i slike situasjoner.
Det er mye anspenthet.
Men ta det med ro, jeg skal gi deg noe beroligende.
Vi vil jo ikke at du skal få PTSD, det er så vanskelig å bli frisk igjen.
Noen ganger...
...er det livsvarende.
La meg hjelpe deg. Du har litt blod her.
Ikke vær redd, mens jeg er her vil du ha alt du trenger.
Du blir mitt personlige prosjekt.
Vi raner Den spanske bank. Har du glemt det? Det har ikke jeg.
-Vi er ikke rasshøl. -Kanskje jeg er traumatisert.
Er det det som foregår? Vi er traumatiserte.
Hva faen mener du? Hva er traumet mitt?
-Jeg er... -Si det.
Du dumpet Tokyo.
Hvor mange tror du ville dumpet Tokyo?
Ingen, man dumper ikke Tokyo.
Hva vet du om Tokyo?
Tokyo er en jævla Maserati, og alle vil ha en.
Hvis du lar en stå i gata
med dørene åpne og nøklene i, må du være rimelig skrudd.
Hør her, Rio. Jeg skal være tydelig:
Kanskje traumet er knyttet til manndommen din.
Kanskje torturen gikk for langt.
Du må la det gå. Det var derfor du dumpet Tokyo, sant?
Hvis det var én person eller en gruppe, traumet blir annerledes.
La det gå!
Du kan stole på meg... for hva enn du trenger.
Hva som helst.
Mine damer og herrer, det er trist, men jeg må si farvel.
Jeg drar.
Hold humøret oppe.
Hva faen gjør du?
Matías, jeg drar.
Det har vært en glede å jobbe med deg, som alltid.
Jeg vil si...
...at jeg er glad i deg, Matías.
Når det gjelder alle dere,
håper jeg min kommando ikke har vært for traumatisk.
Dere kan fortelle om dette til barnebarna og deres kjære, uansett...
Mine damer og herrer, det har vært en glede.
Hva i...
Ro deg ned.
Palermo, ro deg ned.
La oss snakke... rolig.
Men du drar ikke.
Faen i helvete!
Du iscenesatte et kupp, din kjerring! Hva faen forventer du?
Jeg er ansvarlig for det militære, du for det tekniske.
Det tekniske?
Ser jeg ut som en nerdete ingeniør med briller?
Hva skal jeg styre over der nede?
Smelt nå, ikke smelt nå!
Batyskaf ut! Batyskaf inn! Immersjon! Emersjon!
Hvem faen tror du jeg er?
Jeg kom ikke hit for dette! Dette er under min verdighet. Jeg stikker.
Jeg aktiverer den manuelle døra, og jeg gjør deg en tjeneste.
For hvis jeg blir, skyter jeg deg og resten av dem.
Jeg er ikke på din side lenger.
Det er jeg som gjør deg en tjeneste.
Fordi jeg sverger at det neste jeg gjør... er å drepe deg.
Jeg tror ikke det.
Jeg tror det.
Claymore-minene...
...som du kan se...
...peker mot deg.
De tar ikke meg.
Du vet jeg med letthet dreper deg.
Rolig.
Du kan ikke forråde oss slik.
Vil du vedde?
Palermo! Ikke rør deg!
Bra.
Den gale prinsessen kom for å vinke prinsen farvel.
Herregud, ha litt verdighet.
Hvor skal du?
Til fengselet?
Vil du bli skutt i pannen?
Skal du forråde oss?
Jeg skal ikke forråde noen. Jeg er forsikret: statshemmeligheter.
Jeg skal ikke forråde dere.
Å dra er et svik..
Å forlate oss alene her er svik.
Ikke...
...beveg deg, jeg vil ikke drepe deg.
Vil du ikke drepe meg?
Du må drepe meg.
Det du gjør er galskap, Helsinki.
Hvis du drar, Palermo...
Jeg sverger...
Da blir det bang...
...krasj, ciao.
Jeg mener det, Palermo. Jeg gjør det.
Seriøst.
Jeg har deg.
Hva pokker sa du til Rio?
-Om hva? -Du sa han var traumatisert.
Kall det hva du vil, men noe foregår.
Noe som foregår? Fordi han dumpet Tokyo?
Fordi hun er en Maserati.
Hør her…
Maserati er en frase mellom karer.
Det jeg sier er at noe skjedde under torturen.
De gikk for langt.
Hva gjorde de?
Førti svette karer gikk inn bakdøra.
De gikk inn bakdøra.
Rio ble torturert, og du kommer med den dritten.
Det er sant. Jeg spurte om de gikk for langt.
Og han ble stille fordi han ikke vil innse det. Et klassisk tilfelle.
Nei.
Jeg kan ikke...
Du kan ikke hva?
Vet du hva? Plutselig føler jeg at...
-...boblen har sprukket. -Hvilken boble?
Hvilken boble?
Nei, jeg vil vite hvilken boble vi snakker om.
Hvilken boble?
Det er som om jeg plutselig kan se.
Jeg ser på deg og kjenner deg ikke igjen.
Jeg vet ikke hvorfor vi er sammen.
Jeg vet ikke hvem du er.
Mónica, ikke misforstå meg.
Tokyo er en Maserati, men det betyr ikke at du er en Fiat.
Beklager, Denver. Jeg kan ikke være sammen med deg.
Nettopp.
Når du ser henne komme mot deg, sint som en hydra, så hold kjeft.
En hydra... En... Glem det. Hold kjeft.
-Og ikke forsvare meg? -Nei.
Fordi du vet ikke hvorfor hun er sint.
Du, hysj.
Og jo mindre du vet hva hun snakker om, jo verre for deg.
Du sier "ja, beklager, kjære" til alt.
Det er et klassisk tilfelle.
Klassisk for en tøffelhelt.
Nei, for de overlevende.
Vent på at stormen passerer.
Når du vet hvilken vei vinden blåser, og når hun har roet seg,
da, og bare da...
...gjør du ditt trekk.
Så du meg ikke før?
Vi har hatt problemer siden klosteret.
-Det er det som skjer. -Vel...
Dette har bygget seg opp.
Og dette stresset får alt til overflaten.
Det er det som skjer.
Professor.
Det er Tokyo.
-Du iscenesatte et kupp. -Palermo har blitt gal.
Han sprengte nesten lobbyen i filler.
-Men vi har kontroll. -Det har dere ikke.
Palermo kan ikke kontrolleres. Han er uberegnelig.
-Han er bundet og overvåket døgnet rundt. -Planen faller fra hverandre!
Jeg er fortsatt her, Professor.
Hva om du fortsatt er der?
Uten Palermo får vi ikke ut gullet. Eller vet du hvordan man gjør det?
Og uten Nairobi! Og uten Lisboa!
Palermo stakk av fordi det er det eneste smarte å gjøre.
Professor,
du har vært min skytsengel.
Nå er det min tur.
Hvordan skjedde det?
-Hun døde da hun ikke ville forråde meg. -Jeg er lei for det.
Jeg...
...satt kamuflert i et tre, og det var...
...soldater og politifolk overalt.
Hun var på en gård. Det var der de fant henne.
De fikk henne til å knele, ubevæpnet, og spurte henne om meg.
Jeg løp og løp.
De spurte henne: "Hvor er Professoren?"
Jeg sa: "Si det, Raquel.
Fortell dem hvor jeg er, si at jeg overgir meg, vær så snill."
"Jeg vet ikke."
Hun gjentok: "Jeg vet ikke."
Og de skjøt henne to ganger.
De skjøt henne mens hun var ubevæpnet.
Jeg rakk det ikke.
Men så du det?
Hørte du det bare?
Professor,
så du at de flyttet henne?
Jeg måtte løpe.
Hør på meg.
Jeg hørte at moren min ba meg komme hjem,
at det var tryggest.
Men 20 politimenn ventet på meg.
Og i teltet... hørte de oss flykte fra banken,
men vi er fortsatt her.
Den eneste som dro var en ilder med hette.
Er det noe i nyhetene?
Ingenting.
Det samme som med Rio.
Om hun var død, ville vi visst det.
Hun blir avhørt.
-Hvor skal du, Professor? -Den spanske bank.
Det er ikke lurt. Det er for risikabelt.
Jeg setter pris på bekymringen,
men der kan jeg kan finne ut om kona mi lever. Flytt deg.
-Nei. -Vær så snill.
-Nei. -Flytt deg.
Jeg lar deg ikke sett deg på motorsykkelen.
Sytti.
Med det vi har i de rapportene, er du 70 når du blir løslatt.
Paula vil være 40.
Og moren din vil ha vært død så lenge at hun bare er bein i en grav.
Stopp, du trenger ikke fortsette.
Det er aktor som anbefaler straffen. Og dommeren tar den endelige avgjørelsen.
Men du vet godt at aktor og dommer
jobber ut ifra det jeg skriver i disse rapportene.
Og jeg kan skrive hva jeg vil.
Hva vil du at jeg skal skrive?
Du får meg til å ty til vold.
-Jeg beskytter planen. -Jeg bestemmer planen.
Dette er ikke planen. Det er improvisasjon.
Du sier alltid: "Ingen improvisasjon."
Jeg gir ikke opp.
Du må forstå at det kun er der jeg kan finne svar.
I Den spanske...
Greit.
Seriøst, Professor?
Jeg vet ikke hvor han er, eller hva han skal gjøre.
Kan du ikke tenke?
Har kjærligheten gjort deg sløv?
Planen inkluderer en slik brannmur. Det har ingenting med kjærlighet å gjøre.
Selvsagt.
Men i fengselet svinner kjærligheten bort.
Den forsvinner fort. På to måneder tørker den helt ut.
To måneder med lidelse, eller livstidsdom?
Selv om du ble reinkarnert sju ganger, ville du ikke forstå vår kjærlighet.
For å beskytte planen, må vi se om hun er der og bli forhørt.
I så fall gjør Alicia Sierra det, og hun er ved Den spanske bank.
Men du kan ikke dra!
La meg fortelle deg om deres kjærlighets natur.
Dere vil sitte i hvert deres fengsel og få se hverandre én gang i året.
Det er om dere er heldige.
For hvis vi ikke fanger elskeren din, vil du aldri se ham igjen.
Velg mellom det eller å slippe ut i tide for å være mor for datteren din.
Du prøver å manipulere meg, Alicia.
Jeg sier bare sannheten.
Som alltid.
For å beskytte planen, må vi dra.
Hvordan skal du gå bort til teltet med ansiktet ditt på nyhetene?
Som alle andre.
I kjeledress og maske.
Bra.
Hun vil ikke forråde oss.
Gi meg hånden din.
Hvor mange ganger har du trodd at du var forelsket?
Det samme vil skje denne gangen, og du vet det.
Alle er i stand til svik, Marseille, alle.
Du må bare vite...
Det var litt av et slag. Men var vi ikke ferdige?
Var vi? Det visste jeg ikke.
-Sergio, ta en drink. -Jeg har tatt to allerede.
Du ser så alvorlig ut.
-Dette er et rart bryllup, Andrés. -Det er en flott fest!
-Bror! -Jeg synes synd på henne,
hun er ung og forelsket, men du er syk.
Hørte du ikke presten? "Til døden skiller dere ad."
For deg er det den store finalen,
men for henne er det begynnelsen, og det er ikke rettferdig.
Hun vet at jeg er syk.
Alle vet at jeg er syk.
Du forråder følelsene hennes.
Jeg skal gi henne de beste to-tre årene av livet hennes.
Ja, og etter det…
Jeg svikter henne på en måte.
Uansett.
Svik er en del av kjærligheten.
Siden vi snakker om det, se her.
Martín.
For en legende! Min beste venn. Han er glad. Ville han ha forrådt meg?
Selvsagt ville han det, under de rette omstendighetene. Tatiana?
Hun ville også det.
Du sier at du opplever kjærlighet som ingen andre,
men du ser forrædere...
-...overalt. -Nei, jeg sier ikke det.
Nei, det jeg sier er at svik ikke avhenger av hvor høyt du elsker noen.
Det kommer an på hvor vanskelig dilemmaet ditt er.
Hadde du forrådt din elskede? Ikke egentlig.
Men hva om du fikk høre at hvis du gjør det,
får du en medisin som vil redde din elskede bror?
Det er et ekte dilemma.
Sergio Marquina. Emosjonelt kald.
Narsissist.
Patologisk sjenanse.
Psykopatiske trekk...
-Et varp. -Vel.
En rapport skrevet uten å intervjue emnet.
Han er mye morsommere enn hva den teksten sier.
Kult.
Ja, psykopater kan være så artige.
Så har vi din profil.
Hva med profilen min?
Du er omsorgspersonen som knyttes til drittsekker.
Du idealiserer dem.
Etter hvert blir du mindre ved deres side. Så bruker de deg og manipulerer deg.
Når ga du opp instinktet ditt, førstebetjent?
Før Professoren kom inn i livet ditt?
Fordi Alberto pleide å banke deg.
Hvordan ydmyker denne deg?
Først bruker du min mors Alzheimers og nå partnervold.
Si at historien ikke gjentar seg.
Si at det aldri har klikket,
og du tenkte: "Vær forsiktig, han kan være en drittsekk."
Si det ikke stemmer.
Vi kan begge protokoller og forhandlinger.
Jeg slo deg, Raquel.
Jeg må være dum, for jeg trodde vi hadde forelsket oss.
Jeg inviterte deg ikke. Det var en bløff.
Hun la på før vi fikk spilt kortene våre.
Hun angrep deg fordi du er det svakeste leddet.
Hva har han gjort for deg? Ville han reist for å finne deg?
Ville han ha fulgt noen av dine planer?
Har du vært hovedpersonen? Noen gang?
Eller har du alltid fulgt ham som en valp?
Jeg advarte deg mot Alberto. Han var en jævel.
Og denne fyren er likedan.
Spørsmålet er veldig enkelt:
Fortjener du 30 år i fengsel for en idiot som dette?
Oberst...
Jeg har sjekket rapportene, og det kan være min feil,
men jeg finner ikke Murillos arrestrapport.
Har du sjekket hva?
Jeg vil ikke at en teknikalitet...
Vel, altså... det gjelder menneskerettigheter.
Hva feiler det deg? Har du blitt bistandsarbeider?
Jobber du i Amnesty? Kutt ut?
Men ifølge loven...
Vet du når vi begynner å bruke loven her?
Kan du gjette?
Gi meg et svar.
-Når du... -Faens sier det.
For det bryr meg midt i hullet bak,
der sola aldri skinner på arrestrapporter og prosessuelle garantier.
Forstår du det?
Ja, det gjør jeg.
Så frem til da…
Inntil da vil den kjerringa sitte der uten søvn og tisse i en bøtte.
Har du et problem med det?
Nei, ikke noe problem.
Bra, Antoñanzas. Bra.
GJENNOMSIKTIGHET
GI MEG LØNNSTILLEGG
LEVE ONDSKAPEN LEVE KAPITALEN
Dette systemet representerer ikke oss...
Professoren ville likt å ha røntgensyn for å kunne se om Lisboa var i teltet.
Men han var ikke Supermann.
Så han måtte nøye seg med å være Sherlock Holmes.
Han kom for å se etter en tråd å trekke i.
Og han fant tre.
Varebilen. Hva gjorde den der?
Og hvorfor var den gjørmete?
CNP 85600N.
Pakistan fant svaret.
Kjøretøyet tilhørte politiet i Huelva, nær stedet hvor Lisboa visstnok ble drept.
Ángel.
Hvis noen skulle ha fulgt Hamelin-sporene, var det ham.
Med mindre han hadde noe viktigere å gjøre.
Som å overføre Lisboa til Madrid.
Og om noen ville sørget over en venns død, var det også ham.
Alicia Sierra. Våpenhvilen ble inngått for flere timer siden.
Men der var hun. Uansett hvor arbeidsnarkoman hun er,
burde hun ha vært hjemme med føttene i bløt.
Med mindre hun avhørte en av landets mest ettersøkte kriminelle.
Lisboa lever kanskje.
Men han måtte sjekke
og få tatt kontakt så hun visste at han ikke svek henne.
Ambulansen dere brukte kom nå nettopp.
Hvem tror du undersøker den?
Alberto, eksmannen din.
Han er den beste kriminalteknikeren, men også ivrig etter å rasere livet ditt.
Du har et alternativ.
Jeg kan gå inn dit... før noen andre og bli kvitt alle bevisene.
Du vil ikke finne noe.
Faen, Raquel.
Du burde vite det.
Vi finner alltid noe.
Vi finner noe som leder oss til din mor og datter.
Vent og se.
De neste fem, gjør dere klare til å gå på do med kollegaen min.
Hei, Gandía, nå er vi på samme lag, kan jeg spørre om noe? Jeg er forvirret.
Er vi... de snille eller de slemme?
Jeg skal kutte opp nøttene dine,
trekke ut ballene og dytte dem i munnen din.
Det blir interessant.
Men hendene dine er bundet, kompis.
Vet du at påliteligheten til håndjern er avhengig av en anatomisk sak?
Metakarpene gjør at du sitter fast.
Men de er veldig lette å dislokere.
-Virkelig? -Vel...
...det er ideer for frihet.
Frihet
Som sola ved daggry
Jeg er fri
Som havet
Fri
Som fuglen som rømte fra fengselet
Og endelig kan fly
Fri
Som vinden som samler seg
Min klagesang og min anger
Jeg vandrer uten stopp
På leting etter sannheten Og endelig vet jeg
Hva frihet er
Sov nå.
Sengens fire hjørner
og fire engler rundt meg.
Lukas, Matteus og Josef,
vår Herre og Jomfru Maria.
Antoñanzas.
Hva gjør du her?
Du er...
Du er arrestert!
Ned på kne.
Jeg sonderte bare.
Ned på kne.
Vær så snill, kona og døtrene mine sover.
Ingenting vil skje dem.
Du må bare følge instruksjoner og svare på noen spørsmål.
Jeg snakker ikke med noen som holder en pistol.
Du skal snakke.
Vi har, én:
En ambulanse.
To:
Den smårare bestemoren.
Hvor er jeg?
Jeg klarer det ikke.
Tre:
Det morløse barnet.
Mamma.
Fire:
Professorens kjærlighet,
som vil vare i to dager når du er i fengsel.
Og nå, den siste scenen.
Du angriper en tjenestemann. Du aner ikke hva du begir deg ut på.
Vi inngikk en våpenhvile.
Noen ganger er våpenhvile det viktigste i en krig.
Jeg får ikke...
Jeg får ikke puste.
Ta deg sammen, Antoñanzas.
Ta deg sammen.
Jeg får ikke puste.
Marseille.
Bedre?
Hvis du samarbeider,
vil aktoratet be om tolv år, du får ti og du slipper ut etter fem.
Sånn kan livet ditt være.
Hvis du ikke samarbeider, får du 30 år.
Det er sånn livet ditt blir.
Ditt valg, førstebetjent.
Tekst: Anya Bratberg