EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vi tror att kärlek förklaras med blommor och choklad,
men man kan förklara sin kärlek med en hammare.
Eller med en vinkelslip.
Att kidnappa en polis kan vara en kärleksförklaring.
Att rädda honom från poolens botten
är en annan.
Vad fan händer där nere?
Vad gör ni?
-Låtsas att vi är fulla. -Nej.
Spela full, annars bryter jag nacken på dig.
Har du ingen heder?
Jag ringer polisen!
Jag är polis, frun.
-Det är Benito! -Vill du ringa dem? Ring.
Vad gör du?
Låtsas, kom igen.
Huset är fullt av dem.
Och din bil.
Och din frus bil.
Det ser ut som sprängdeg, men det är plast.
Det är ditt alibi. Du skulle inte vara en brottsling,
utan en rädd pappa, och det förstår de.
När jag kommer ut anmäler jag er och återvänder med 3 000 poliser.
Vi kan ta riktigt sprängmedel.
Överallt du kan tänka dig.
Pang!
Få inte fel uppfattning.
Du ska inte göra det för pengarna, men vi förstår att det kan orsaka besvär.
En miljon euro.
Med de här pengarna och alibit kan du välja vem du vill vara med.
En kvinna som gör olagliga gripanden,
torterar folk och missbrukar sin makt.
Eller med oss.
Nu ska du svara på frågor.
Det avgör jag.
Lever inspektör Murillo?
Kanske det.
Är hon i tältet?
Kanske.
Du måste berätta för henne att Professorn vet att hon lever.
Hon kommer inte tro mig. Varför skulle jag inte gripit er?
Om hon ser dig bära klockan
tror hon dig.
När det gäller kärlek finns det en tickande klocka.
Det finns alltid en nedräkning.
Att älska nån räcker inte,
man måste hinna i tid.
Vad är det där?
Till när hon vaknar.
Det är en vacker gåva och gest.
Hon sa att hon inte skulle ta i mig med tång.
Låt mig ge er ett råd:
bli inte kär under ett rån.
Det betyder otur.
Paulita!
Señorita Mariví!
RÅNETS FÖRSTA DAG
Telefon!
SÖDRA SPANIEN RÅNETS FÖRSTA DAG
Mamma?
Paula, älskling.
Hur mår du? Vad har du gjort idag?
Samma som igår, mamma.
Du har säkert gjort nåt bra idag.
-Berätta nåt. -Jag kommer inte på nåt.
-Saknar du mig? -Ja.
Vad är det? Du tittar på tv, va?
Nej, jag lekte med mormor.
Ge henne mobilen.
Okej. Mormor!
Älskling?
Mår Paula bra? Hon låter märklig.
Det vet jag inte. Hon verkar okej.
Du kan prata med henne när du kommer på middag.
-Ja, mamma. -Glöm inte att köpa bröd.
Klockan är 06,00.
Ambulansen är redan i labbet.
Alberto kommer dit om en timme.
Som en blodhund.
Då sniffar han sig fram till sitt byte: din dotter.
Tror du att jag satt upp hennes adress på kylen med en magnet?
Du känner skuld över att du är en dålig mor.
Man ger sig inte bara iväg
för ett rån i några veckor utan att ringa.
Har jag fel? Och ditt dåliga-dotterkomplex?
Din mamma…
Du kan inte ens låta henne äta yoghurt på egen hand.
Hur gjorde du?
Hur ringde du från husbilen?
Vi hade faktiskt tänkt igenom det här.
Alberto kan gå in som en tryffelletande gris. Han lär inte hitta nånting.
Vad hände med ditt huvud?
Jag är besatt av rånet, överste.
Jag vaknar tidigt. Jag sover inte.
Jag knöt skosnörena med det i tankarna.
När jag reste mig slog jag huvudet i fönstret.
Du är som jag, Antoñanzas.
Trots vapenvilan kunde jag inte sova.
Jag låg vaken och undrade hur Professorn skulle sabba för oss idag.
Jag ska se om Sierra behöver...
Murillo sitter isolerad.
Jag ska bara gå in med kaffe.
Murillo får bara ha kontakt med Sierra.
Hon lät henne inte sova. Hon tröttar ut henne.
Vi tar en kaffe, du och jag.
Polisen är inte brottets värsta fiende.
Det är tidsnöden.
Husbilen var helt tom..
Ni lämnade den...
...som ny.
Men ambulansen...
Ni hade bråttom därifrån.
Det finns alltid nåt kvar. Alltid.
Lite hår på kudden.
En strumpa.
När teknikerna kommer med UV-lampa och luminol... Pang!
Avslöjade.
Mitt bud kvarstår:
jag går dit och tar bort hårstrået som leder oss till din familj.
Eller så väntar vi på att ditt ex... tjallar på dig.
Du har ingenting.
Du hotar mig med: "Vi kanske hittar nåt."
Graviditeten har gjort dig så hög på östrogen
att du känner dig som Spaniens största optimist.
Det är inte för jobbet. Det är för födseln och den är jobbig.
Vad ska du göra när det föds?
Pojke eller flicka?
Vet du inte?
Stackare.
Vad fan hände?
De var barfota.
Barfota? Vilka?
Rio och Stockholm.
-Och? -Vad menar du?
Vem är barfota mitt under ett rån?
Det är konstigt att ta av sig skorna under ett rån.
Är du dum?
Om de tänkt knulla skulle de inte tagit av sig skorna.
Nå...
Vad gjorde du här i går kväll?
Det här.
-Gjorde du detta? -Ja.
Du spöade en kille, förändrade hennes syn på dig,
och du tror att ett litet hjärta kan lösa problemet?
Vad ska jag göra?
Ändra på dig.
I hennes ögon... är du en elak kille nu.
En våldsam man.
Varför blev hon kär i dig?
Jag sköt henne i benet.
Jag sköt henne i benet för att rädda henne.
För att rädda henne.
Jag vet inte.
Jag gjorde en cool dans.
-Dansade du? -Ja.
Jag dansade.
Jag berättade historier. Vi skrattade mycket ihop.
Och...
Hur längesen är det du berättade historier eller fick henne att skratta?
När dansade du för henne senast?
Rio, kan du ge mig en svart kaffe?
Jag kom på planen. Du är säker här tack vare mig.
Lite tacksamhet?
Du är bunden. Sov lite.
Kan jag åtminstone få lite vatten?
Bara lite vatten.
Förlåt, men…
Tack.
Du ser hemsk ut. Kan du inte sova?
Hur många gånger vaknar du på natten? Tre, fyra, fler?
Rio...
Jag finns här om du behöver nåt, att prata eller så.
Tack.
Han är den svaga länken.
Hjärtklappning, svettning, sömnlöshet.
Du måste komma loss under hans pass.
Han kan inte trycka av.
Vad får dig att tro att jag inte dödar dig sedan?
Tja...
Jag slog dig i skallen.
Du sabbade mina ögon.
Det är lika. En överenskommelse mellan gentlemän.
Ber du mig att lita på dig, din skit?
De har utropat en vapenvila där ute.
De skickar inga pansarfordon.
Det är ett kallt krig.
-Och vi är fångar. -Och?
Du borde bli kaosagenten vi behöver.
Som varelsen i Alien.
Som John McClane i Die Hard.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Kom.
Professorn tänkte på Raquel när han kom till reservoaren,
precis som Alberto när han klev in i ambulansen.
Konstigt att man kan tänka på samma person,
samtidigt, på så olika sätt.
Kärlek sägs få världen att snurra.
Hat är inte långt efter.
Du hade rätt.
Lissabon lever.
Var är hon?
I tältet. Jag antar att hon blir förhörd.
-Hur länge kan de hålla henne? -Vet inte.
Jag tror inte att de håller sig till 72 timmar.
De kommer att flytta henne.
-Kan du rädda henne? -Inte under flytten.
De kommer att förutse det. Det vore självmord.
Vad tänker du göra?
De har Lissabon där och hon har planen i huvudet.
Inklusive stället du ringer mig från.
Professorn?
Jag vet inte.
Jag är så trött. Jag kan inte tänka klart.
Jag hittar en lösning. Oroa dig inte.
Jag gör ravioli. Du behöver energi.
-Är Palermo bunden? -Ja.
Gå och säg det här till honom...
Jag säger inget till honom.
Han skulle bita mig.
Du måste. Säg exakt så här:
"Ett meddelande från Professorn.
Lissabon lever.
Hon hålls i tältet.
Du måste komma på ett sätt att rädda henne."
-Han gör det inte. -Lyssna på mig.
Jag försöker bara få Palermo att gilla planen igen.
Vi behöver honom på vår sida.
Säg till honom. Jag kommer på nåt.
Förstått?
Uppfattat.
Jag ska till toaletten. Vill du följa med mig?
Har du nånsin fått njuta av att en erfaren man suger av dig?
Han är helt oförutsägbar.
Han erbjöd dig en avsugning.
Du vet vad jag menar.
Han är okontrollerbar, han är egoist.
-Han respekterar hierarkin. -Kanske under ett kort rån.
Vi pratar om flera dagar.
Under oändligt högre tryck.
-Jag kan kontrollera Martín. -Nej!
-Jag har gjort det i åratal. -Nej. Han är egoist.
Han är besatt av makt.
Det betyder bara en sak:
han gör vad som helst för att få befälet.
Han har inga problem med att avrätta, förråda eller skapa kaos.
Han är en besatt egoist, han tror på sig själv och han är ett geni.
Som du.
Använd medelmåttor om du vill. De följer dig som får.
Att han är ett geni komplicerar saker.
Han är farlig i sin oförutsägbarhet.
Du är min bror.
Jag skulle ge dig befälet över vilket rån som helst.
Men han…
Du har fel. Jag är mycket mindre pålitlig.
Två öl, tack.
Ät inte fler jordnötter.
Du är redan tjock som en orangutang.
Skrattar du åt min fluga, skrattar du åt mig.
Skrattar du åt mig
kommer du att minnas den 17:e mars resten av livet.
Men vi vet inte varför än.
Visst är det spännande?
Är nåt på tok?
Inte alls.
Det finns fingeravtryck nästan överallt.
Väggarna är täckta med planer, kartor, diagram…
Jag ser en ugn.
De använde den för att göra sig av med bevis.
Jag ska undersöka den.
Det finns plastfragment, kanske från nån apparat.
Jag separerar de brända bitarna.
Jag tror att jag har nåt.
-Vad är det? -Inget.
Så jag är en Maserati?
Vad fan, fick han med det i tidningarna?
Det är okej.
-Du kan få provköra om du vill. -Vad fan?
Bara en åktur, det är allt.
"Det är allt"?
Sen trycker vi på en knapp, raderar bandet,
förstör den svarta lådan och då är det som om inget hände.
Mónica dumpade mig.
Jag är en fri man. Jag behöver inte radera nån svart låda.
Jag tar Maseratin, gasar fullt och gör donuts tills gummit ryker.
Lugn som en filbunke.
-Du är visst väldigt macho. -Väldigt, så se upp.
Du kanske ska byta hjulupphängning först?
Och vänta tills du ser chassit.
Läskigt.
Den jäveln lämnade falska spår i bidén.
De planterade det där.
De gömdes i botten av ugnen, smält.
Det kan inte ha planterats.
Och?
Plasten i ett simkort är graverad med ett nummer,
unikt för varje kort.
Det här försvann när det brändes, men under processen
böjdes det över metallchippet och sju siffror brändes in på det.
Vi har jämfört med data från operatörerna
och vi hittade 354 kort som matchade slutsiffrorna.
Ett av dem köptes för tre månader sen och har använts till ett samtal.
Under rånet.
Bingo!
-Var ringde de? -Vänta!
Lite spänning, tack.
Mindanao, Filippinerna.
Jag visste det!
Vi får kontakta Interpol.
-Ja? -Mindanao, Filippinerna. De vet.
-Hur? -Ett halvbränt simkort. I ambulansen.
Inget förändras för dig.
Du måste gå in på kontoret och visa henne klockan
och säga: "Jag är med dig."
Att jag är det? Ska jag säga så?
Ursäkta?
"Jag är med dig" kan förvirra.
Hon kanske tycker att jag är märklig.
Om jag säger "Professorn med dig" blir det tydligare.
Visa henne klockan. Det räcker.
Uppfattat.
Ta ut gisslan.
Res er upp och gå till trappan.
Hur känns det att ha befälet?
Fantastiskt.
Jag lyssnar.
Ett meddelande från Professorn:
"Lissabon lever. Hon är i tältet. Kom på ett sätt att rädda henne."
Det är en order.
Först anordnar du en kupp, nu ger du mig order.
Det är konstigt. Det är...
...väldigt farligt, men också helt förståeligt.
Där är de, kvinnorna med makt.
Det här är skitsnack.
-Det är snart slut. -Är du klar?
Vad är det med dig?
Med mig?
Är du arg på din mamma?
Ammade hon inte dig länge nog?
Är det därför du fortsätter leta efter nåt att klaga på?
Ordern kommer från Professorn.
Han har en kuk, precis som du.
De är i Mindanao.
Om 24 timmar har vi hittat dem.
Du kan protokollet:
Paula kommer hit,
du anklagas för kidnappning, du förlorar vårdnaden
och hon får bo hos sin pappa.
Vill du säga att jag är körd?
Det vet jag redan.
Det beror på.
Jag låter dig ringa dem. Här och nu.
Du kan rädda dem.
De är inte kvar när vi kommer till huset.
Vi klantade oss.
Jag vill inte heller att Paula ska bo med Alberto.
Undrar vad hon gör nu.
Blunda. Föreställ dig henne.
Nerbäddad.
Hennes hår över filten. Du kan nästan känna doften.
Blunda. Föreställ dig henne.
Blunda.
Vad gör du?
Det är bara fem års väntan.
Sedan får ni ses igen.
Hon springer mot dig. "Mamma!"
Hon kramar dig så här.
Armar och ben runt dig som en liten apa.
Du trycker henne mot dig
och håller hennes ansikte.
För att se på henne.
Hon släpper inte.
Hon upprepar hela tiden, som ett mantra för att skydda sig:
"Lämna mig inte."
"Mamma, lämna mig inte."
Raquel.
Jag vet att du älskar honom. Och han dig.
Av den anledningen.
Vad tror du att han skulle säga?
Jag erbjöd dig... fem år i fängelse. Jag ändrar det till fem minuter.
Jag erbjuder frihet.
Sergio hamnar i fängelse. Du går fri. Gripandet var inte officiellt.
Ring dem, sätt dem i säkerhet…
Du är hos dem om 24 timmar.
Vi kommer aldrig efter dig.
Allting är över.
Bättre?
Nå?
Fick du vila?
Jag kan inte sova.
Har du mardrömmar?
Det kommer tillbaka när jag blundar.
Vad hände med alfahanen?
Du var väl en fri man.
Vad pratar de om?
Hej, sötnos.
Kom till min ö om du vill.
Förutsatt att du inte festar mycket. Jag gillar inte hög musik.
Bjuder du in mig ska jag visa min bästa bikini.
Varför sa du inget?
Jag kunde inte.
Du måste prata om det.
De tog ut mig ur cellen
och tvingade mig att gräva en grav.
Jag är en rar flicka.
Det är därför jag ler hela dagen.
Jag fick placera en kista i hålet.
Jag fick lägga mig i den.
Sen kastade de sand på toppen.
Jag begravdes.
De lämnade mig där.
I mörkret.
I tystnaden, jag kunde knappt andas.
Lugn.
Jag är här med dig.
Vet du vad jag tänker på?
Vad?
Det borde ha varit Professorn som begravdes levande, inte jag.
Förlåt.
Titta.
Kom så går vi.
Ursäkta mig. Jag ska på toa.
Du litar inte på mig.
Jag är en egoist.
Jag är bara villig att följa min plan.
Jag är besatt av att bestämma. Om det inte går som jag planerat...
...så kan jag bli en risk.
Ja.
Jag tror det.
Du kom på mig.
Men en sak har du missat.
Jag älskar inte bara din bror, utan även planen.
I samma utsträckning.
Jag skulle tjalla på dig.
På resten av gänget också.
Jag skulle aldrig förråda planen.
Där ligger min lojalitet.
Det här är mer än ett rån och det vet du.
Den är inte perfekt, jag accepterar det.
Den är en oavslutad dikt.
Vi behöver dig.
Snälla.
Du verkade modig där ute.
Det är beundransvärt.
Berömvärt.
Låt mig gå förbi.
Du verkade modig tidigare, men nu måste du bevisa det.
Få se på kulorna.
Vänta.
Vänta. Säg vad du föredrar.
Döden?
Titta på mig. Eller impotens?
Ibland får man fatta svåra beslut.
Vad ska jag göra med idioten som skrattar åt min fluga?
Tycker du livet är värt att leva utan en penis?
Vad lång tid det tar.
Han spöar den feta killen i badrummet.
Vi skulle hört nåt.
Riktigt kaos, kära Sergio...
...hörs inte.
Palermo var lojal mot rånet.
I hans huvud betydde det bara en sak:
han var tvungen att ta tillbaka befälet.
Det var hans tysta sätt att se till att vi inte såg kaoset.
Du vet vad du måste göra. Var inte feg.
Vrid leden mellan första mellanhandsbenet och trapetsbenet ur led.
Bestämt, utan tvekan.
Vrid runt så här.
Det funkar på alla handbojor.
Jag får separera er, som barn.
Det gör lite ont.
Men friheten är värd det, eller hur?
Kom igen.
Rör dig inte!
-Rör dig inte. -Lugn.
Jag är bara en säkerhetsvakt.
Ner på golvet.
-Inte en chans. -Ner på marken nu.
Vad ska du göra? Skjuta mig, obeväpnad?
Om jag måste så skjuter jag.
Ska du skjuta en obeväpnad pappa som försöker fly?
Varsågod.
Här är jag.
Rör dig inte!
Ner på golvet!
Du skjuter inte.
Ner på golvet!
Rör dig inte, för helvete!
Rör dig inte!
Vi ses snart.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth