EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
-Far. -Ja, jeg siger det til ham nu.
Nu, hvor han... Jeg ved det ikke.
Okay. Far, her kommer han.
Her kommer han.
Professor, skulle det være en kop kaffe?
Ja, det ville være godt, tak.
Godmorgen.
Her er kaffen.
Og nogle småkager?
Ja... tak.
Har I noget at sige?
Lad os se.
-Der er én ting. -Ja.
En lille sag.
-Har du nogen søskende? -Moskva, altså.
Ingen personlige spørgsmål. Det er regel nummer et.
Jeg har en ven, der er som en bror for mig.
Han var med mig i minen, på røverier og i fængsel.
Og det er problemet. Jeg blev løsladt, men han har stadig fem år tilbage.
Fem år, Professor.
Ja, undskyld, men jeg kan ikke se, hvad jeg kan gøre for din...
-...ven eller bror, eller hvem det er. -Nej, hans søn.
-Hans søn? -Ja, Juanito, min gudsøn.
Og han er som en bror for mig.
Jeg lovede at passe på ham, da jeg kom ud af fængslet.
Vi har ikke set ham længe, og vi hører, han ikke klarer sig så godt.
Han har intet arbejde og er nærmest forarmet.
Jeg tænkte at få ham tilbage på sporet og bringe ham hertil.
-At deltage i et kup er tilbage på sporet? -Det er et respektabelt kup.
Bare se på ham. Jeg har aldrig set ham så fokuseret i mit liv.
Og hvis det går godt, er der rigeligt til alle, ikke?
-Undskyld, men... -Professor.
Han er fantastisk. Jeg har kendt ham, siden vi var små.
Han er professionel til alt, biler, indbrud…
Hvorfor kalder vi jer Denver, Moskva og Helsinki? Det handler om sikkerhed.
Ingen må kende hinandens navne. Vi kan ikke...
Moskva, lad os se.
Jeg har gjort en undtagelse for din søn. Og nu din gudsøn?
Det er ikke en familievirksomhed. Vi kan ikke påtage os fætre, naboer...
Hvad siger du, taber?
Det er Professoren.
Nej, vi taler om en fyr, der næsten er forarmet.
Vi ville lægge vore liv i hans hænder, og så ævler han om bynavne!
Ved du, hvad du kan gøre med "Denver", Professor?
Du kan stikke det op i røven. Jeg hedder Dani, far.
Jeg har altid været Dani. Og en ting til,
din ufejlbarlige plan for Den spanske møntfabrik er skidedårlig.
Tryk pengesedler i et trykkeri. Det er langt billigere.
Tak for kaffe.
Det må hellere være sidste gang, du taler sådan til ham.
Jeg skammer mig over dig. Kan du ikke se, han er intellektuel?
Enhver har sin smag.
Du må stole på ham og frem for alt respektere ham.
-Gør jeg ikke det? -Nej.
Nej, måske har knægten ret.
Hvis vi trykker dem derhjemme, sparer vi os selv en del.
Og prisen på våben...
...ammunition...
Denver, du kommer med trykkeren. Vi henter pengesedlerne på nettet.
Et genialt indfald. Nej, endnu bedre…
Jeg tegner pengesedlerne, og du farvelægger dem.
Måske kan vi lave to om dagen.
Se, hvor god jeg er til at tegne.
Det hedder "Lidenskab for Juanito."
Vil I blive ved med at pjanke?
Måske begynder jeg at tæske jer, og så skal I bare trykke nye tænder.
Rend mig.
Denver, bliv ikke vred. Det er en joke.
Jeg vågnede i en lockdown i vores lockdown.
I lænker, forbløffet og med en galning foran mig.
Rummet var formindsket, men snart blev tiden det også.
Inden for kun et kvarter efter jeg åbnede øjnene,
ville Gandía allerede have skudt os alle.
Hvad laver du?
-Jeg slår dig ikke, fordi du er bundet. -Slip mig fri.
Så ser vi, hvem der slår hvem.
-Hvorfor dræbte du mig ikke? -Jeg er ikke morder.
Er du ikke morder?
Du ville dræbe Nairobi og Helsinki, og du er ikke morder?
Hvorfor dræbte du mig ikke?
Du er min forsøgskanin.
Og dig?
Hvad fanden er du?
Jeg er tæmmeren.
Og du er heldig.
Jeg tæmmer dig.
Næste gang du sparker mig, slår jeg dig så hårdt,
at selv din krøblingeven ikke genkender dig.
Sid stille.
Hør her, jeg forklarer det. Det er ganske enkelt.
Din skiderik.
Se.
Mit første kort er dig.
Forsvundet.
De er nødt til at lede efter dig.
Og de leder som galninge.
Opdelte og nervøse. Jeg vinder allerede.
Det næste kort.
Bryd holdet op.
Spekulerede du på, hvordan jeg slap fri?
Dette er Gandía,
sikkerhedschef i Den spanske nationalbank.
Jeg er skjult,
i god behold og klar til at gøre det,
der skal til for at genvinde
kontrol og sikkerhed...
Han vil dræbe os en efter en!
Bliv sammen. Han holder øje med jer!
Som I lige har hørt, er jeg i vidunderligt selskab.
Du skal opføre dig bedre.
Ellers ender du med at blive immobiliseret,
bundet, kneblet og med bind for øjnene.
Så kan vi ikke lære hinanden at kende.
Er du med?
Jeg ville bare takke Palermo.
Hans tip om at undslippe håndjernene ved at forvride tommelfingeren
gjorde mig til en fri mand.
Takket være ham håber jeg på at kunne hjælpe jer.
Og helvede bryder løs.
Er det sandt?
Foretrækker du at tro på en psykopat, er det op til dig.
Stille. Du kan tale til din retssag, slyngel.
-Jeg skal på toilettet. -Ikke nu.
Jeg siger, at...
...min mave ikke har det godt.
Jeg skal hurtigt på toilettet.
-Hvad er der? -Museet er stort.
Og 60-70 gidsler er svære at styre.
Desuden kan den mindste gnist antænde et oprør.
Nej.
Det ville være selvmord. I de tilfælde vinder overlevelsesinstinktet.
Eller ej. Frygt.
Masser af frygt. De kunne gøre alt.
Såsom at gå efter en af os, selvom vi har M16'er.
-Hvad har du i tankerne? -En infiltrator.
De har ingen kontakt med os, medmindre der er et oprør undervejs.
Hvis der ikke er problemer, går de som alle andre gidsler.
Det er et job, som selv en dresseret abe kan udføre.
Og ham Juanito-fyren kan udføre det.
Her kommer den.
Er det ham?
-Nej. -Nej.
-Det var hans bus. -Det ved jeg.
Det begynder ikke godt. Kom.
Nej, Professor. Måske blev han forvirret.
-Eller stod af ved det forkerte stop. -Det forkerte stop.
-Og han er der... -Blev han forvirret?
Gudfar.
Du godeste.
Det er mig.
Juanito?
Julia.
Det er alt for længe siden, ikke?
Du ser bedårende ud, min pige.
Tja...
Du har altid været flot. Smuk.
De øjne…
...den mund, det smil…
Du er smuk, Julia. Smuk.
Hvad er der galt, Daniel?
Føles det her akavet?
Nej. Slet ikke. Jeg synes, det er fedt.
Alle er frie til at gøre, hvad de vil.
Og?
Jeg ser dig i øjnene, og du er stadig Juanito, men...
...du ser så lækker ud!
Kom, giv mig et kram.
Hold da op.
Ved din far det? Jeg så ham for et år siden, og han nævnte det ikke.
Min far støtter mig totalt.
Han ønskede sig altid en datter. Han var så sød.
Hvem er det?
Manden bag jobbet, ikke?
Det er rigtigt.
Og hvad indebærer jobbet?
Gandía fortæller sandheden. Palermo hjalp ham.
-Hvordan ved du det? -Jeg så ham pege på tommelfingeren.
De talte. Palermo gik hele tiden over til ham.
Du skulle sige det.
Jeg kunne ikke høre, at han fik ham til at brække fingeren.
Gå tættere på. Du er ikke bundet.
Nej, jeg er her for at passe gidslerne, ikke jer.
-Man hører meget snak herinde. -Det ved jeg.
-Hvordan har Nairobi det? -Hun kommer sig så godt, hun kan.
Med Tokyo kidnappet, er det to nede.
Vi ser ud til at være på spanden, ikke?
Julia.
Hvad vil du?
Giv mig en pistol. Lad mig slutte mig til de andre.
Min numse er følelsesløs af at sidde.
De skal tro, du er et gidsel, hvis det går galt.
-Værre end det her? -Kom nu tilbage på plads.
Selv Matías står med et maskingevær, han knap kan holde.
Nej, ordrer er ordrer.
Du skal tilbage på plads.
Du giver ordrer. Du bestemmer.
-Mig? Jeg bestemmer ikke. -Jo, du gør.
Nairobi er skudt, Tokyo er kidnappet, og Palermo. Hvem kan stole på ham?
Tænk over det. Du er den næste.
-Ingen andre. -Du stresser mig.
Begynd at give ordrer.
Giv mig en pistol, en skudsikker vest, et eller andet.
Og…
...kald mig Manila, for jeg er Manila, Dani.
Du er ikke Manila endnu. Du er stadig et gidsel.
Og kald mig ikke Dani, jeg er Denver.
Kom så.
Og endnu en ting.
Kig ikke på mig så intenst. Folk lægger mærke til det.
Intenst?
Jeg sendte dig tegn, din idiot.
"Intenst."
Her er en skide sauna.
-Tænd for klimaanlægget. -Hvis jeg tænder det, finder de os.
Sikke en skam.
Selvfølgelig. Vi har så meget at tale om.
Uden klimaanlægget er der ikke meget ilt, så du bør rationere din vejrtrækning.
Tænk ikke på mig.
Derude er de brudt ind i boksen til de nationale hensættelser.
Hvad tror du, de vil gøre med din lortebunker?
Du er død.
Du sveder. Skal jeg åbne din dragt? Ingen dårlig hygiejne...
Rør mig, og jeg river din arm af, røvhul.
Hvad skete der med knægten?
Ham med krøllet hår. Tændte han dig ikke længere?
Helt vildt.
Det tror jeg ikke. For dig, børn og it-fyre...
Jeg satte hele kuppet op for ham.
Hvad er det største, nogen har gjort for dig?
-Givet dig en boremaskine på fars dag? -Rigtige mænd er mere din type.
-Ligesom dig. -Ligesom mig.
Selvfølgelig.
Du sparker mig endda ikke mere.
Fordi du har bundet mine ben, din idiot.
Uanset årsagen...
...er du blevet mere modtagelig.
Og dine tånegle er malede.
Jeg elsker det.
Hjalp du Gandía med at flygte?
Javel.
Ved du, at han næsten dræbte Nairobi og Helsinki?
Følgeskader.
-"Følgeskader"? Slyngel. -Tag det roligt.
Hvorfor gjorde du det?
Tokyo kuppede styringen.
Jeg følte mig moralsk nødsaget
til at redde planen.
Der er min loyalitet.
Jeg måtte genoprette orden, fordi du ikke frigav mig fra posten.
Jeg gjorde det de facto.
Desuden har det intet at gøre med at befri Gandía.
Jo, det har.
Jeg måtte skabe kaos. Det stod klart, at han ville jagte hende.
Han kunne have dræbt hende.
-Jeg gentager, hun kuppede styringen. -Løgne!
Han ville flygte som en rotte! Og han havde statshemmelighederne.
Knægten tager fejl.
Jeg stoppede dig i døren med mappen.
Du ville forhandle, røvhul.
Ville jeg? Med de dokumenter, jeg stjal? Mappen er der.
-Hvad med at se efter? -Denver, åbn mappen.
Hvad er der i?
Muffins.
Uanset hvad der er i mappen, gør det ingen forskel.
Du forrådte banden.
Du bragte alle i fare, og takket være dig har Gandía min øverstkommanderende.
Hør, jeg giver dig én chance for at gøre det godt igen.
Men jeg glemmer det ikke.
Og du får intet ansvar.
Tilbage i lobbyen til gidslerne? Hvad skal jeg?
For det første, hold kæft.
Og nej, du skal ikke tilbage.
Slip ham løs.
Med en fri morder kan vi ikke være splittede.
Når det er overstået,
afgør vi hans dom.
Hør efter, alle sammen.
Med en ensom ulv derude
er det mest sårbare sted lobbyen.
Vi må evakuere den.
Palermo, Stockholm, Helsinki, saml gidslerne på biblioteket.
Han vil dræbe jer, ikke flygte. Døren er ligegyldig. Tag ikke masker på.
Han kunne gøre det samme og passe sig ind.
Bogotá, hvad er situationen i støberiet?
De stoppede ovnene i angst.
Få Nairobi til biblioteket, og gå ned. Støberiet må ikke stå stille.
Denver.
-Ja. -Jeg vil have dig i aktion.
Begynd jagten.
I bliver de mest udsatte. Udstyr jer godt.
Hjelme, ammunition, sprængstof. Alt nødvendigt.
Gennemsøg første sal. Er I færdige med et rum, så lås det.
Og de andre etager?
Helsinki og Stockholm tager dem, når gidslerne er på biblioteket.
Ved alle, hvad de skal?
-Javel. -Ja.
En ting til.
Held og lykke.
Og pas nu på.
Kom så!
-Hvordan har du det, du lille? -Fint nok.
Jeg har en god sygeplejerske.
Kan du lide den store fyr?
Måske.
Hold ud.
I lige måde.
Hold op, den kvinde er så fuld, Helsinki.
Ved du, hvad hun sagde? Hun sagde: "Sikken flot fyr, du har fået dig."
Hun mener dig. Alle tror, vi er mand og kone.
Bedre. På den måde bemærker ingen os.
Det er ikke bedre. Ingen af os får noget.
Skidt med det, Nairobi. Skål.
En dag eller to er fint, men sådan her bliver vi jomfruer igen.
Sandheden er, at vi to er et fremragende par.
Du og jeg?
Vi er jo familie.
For evigt.
Det er derfor.
Jeg har været mere igennem med dig end med nogen.
Det her, Helsi…
...er en kærlighedshistorie.
En af de smukke kærlighedshistorier.
Nej. En dag dukker nogen op,
og det bliver kærlighed.
Men det her er ikke.
Du skal være fri og modig.
For tro mig, du har brug for mere mod til kærlighed
end til krig.
Og du...
Du er tapper.
Tag den på.
Vi skal til støberiet.
Vi skal på biblioteket.
Det er ordren.
Bogotá.
Pis mig ikke af.
De er bange, ikke?
I så fald holder de ikke fem minutter mod Gandía.
Jeg må tale med dem.
Hvornår har du sidst spist?
For to dage siden.
-Måske tre. -Og sidste gang, du sov?
Jeg har sovet to gange to timer, siden jeg ankom. Ellers andet?
Før du spiser, vil jeg rense såret.
Stå stille.
Dit hår sidder fast i det.
Jeg slog dig hårdt, ikke?
-Biblioteket er frit. -Modtaget.
Alle op at stå og på fire rækker.
Kære gidsler…
Jeg er tilbage.
Som I ved, er en ulv på fri fod, og I er lammene.
Så vi fører jer ind i laden.
I vil blive eskorteret af mine kolleger og hyrder,
Helsinki og Stockholm.
Kom så afsted, hurtigt!
Alle mand op! Kom nu!
Bliv her hos mig.
Du er det bedste skjold, jeg har mod Gandía.
Sådan, hurtigt.
Her. Det gør underværker.
Den er ikke for stærk, vel?
Amanda, ikke?
-Ja. -Er du okay?
Ja.
Er du sikker?
Tja...
Jeg er lidt svimmel.
Det må have været de piller, hr. Román gav mig.
Hej, hvordan går det?
Fint.
Jeg er Arturo.
Arturo Román.
Du så meget anspændt ud før,
da du ville på toilettet. Jeg var bekymret.
Det er nerverne. Det er hårdt at være herinde.
Med terrorister er det svært overalt.
Jeg taler af erfaring.
Det var bare lidt angst. Jeg har det fint.
Herinde har vi kun hinanden, og vi skal holde sammen.
Stol på mig.
Ja.
Hvis du føler angst igen,
har jeg noget, der kan hjælpe.
Nå, virkelig?
Hvad er det?
Veteranens privilegier.
Det er alle gidslerne.
Vi har ført jer til biblioteket, for som man siger,
viden optager ikke noget andets plads.
I dette tilfælde kan det også redde jeres liv.
På sporet af den tabte tid af Marcel Proust.
Pragtfuld. Smuk roman.
Jeg er sikker på, at den, der finder den og tager den til brystet,
vil kunne aflede kugler fra en M16.
Det er en joke. Slap af.
Vi skal være her i lang tid.
Her er reglerne. Nummer et...
Bogotá, Nairobi, hvor er I?
5 MINUTTER TIDLIGERE
Rør jer ikke!
Er I dumme eller hvad? Sænk jeres våben.
Er I bange?
Der er en galning løs, der er bevæbnet til tænderne.
Jeg er også bange.
-Bogotá, er du bange? -Så meget som alle andre.
Palermo, Helsinki og Stockholm er også bange.
Men de fører gidslerne til biblioteket.
Denver og Rio er virkelig bange.
For de leder efter Gandía.
Og Gandía…
Han er mest bange, men han stopper ikke, før han dræber os alle.
Det er fint.
"Det er fint."
Alle gør deres arbejde.
Og her er I, skidebange
i en midlertidig skyttegrav.
-Vi kom ikke for at skyde folk. -Det ved jeg.
Men der er intet valg.
Det er det letteste sted at forsvare.
Det der er den eneste vej ind,
og herfra kan enhver af os meje ham ned.
Men hvad ser man, når man går herind?
Kyllingeeskadronen, der spejder ud.
Jeg genkender jer ikke.
I er arbejdere.
I er svejsere.
De hårdeste fyre, jeg har mødt i mit liv.
Mine gyldne drenge.
I er ikke kyllinger.
Ved I, hvad der ellers er skræmmende?
At gå alene hjem om natten.
Men vi kvinder bliver ved med at gøre det.
Tag frygten i hånden, og lev videre.
For I skal leve, mine herrer!
I skal leve til det sidste!
Tro mig.
I fik mig tilbage fra de døde for at skælde jer ud.
Hvad?
Vil I ikke give mig et kram?
-Hvordan går det? -Det ved jeg ikke. Proppet med stoffer.
Jeg hører ingen musik, Bogotá.
-Skal vi arbejde nedtrykte nu? -Musik, for pokker.
Er vi latinoer eller tyskere?
Fed kværn. Er det en Harley?
Begynd nu ikke at drille mig nu.
-Bogotá, hvor mange ton har vi smeltet? -Treogfyrre en halv.
Vi må øge produktionen. Jeg vil have ovnene i gang.
Og totimers vagter for at hente resten af barrerne.
Giv mig en prøve på guldet.
Lad mig se.
Forøg gastrykket med to kilopascal.
Diameteren er lidt stor.
Jeg vil se jer arbejde som altid...
...med rytme, med glæde.
Hvad er der med dig?
Hvad mener du?
Ikke noget.
Jeg må sige det om den ildrager igen.
Da jeg sagde det,
flirtede du da med mig.
Men nu...
...er det, som om jeg har tyfus.
Jeg vil ikke udnytte dig. Du er syg.
Jaså.
Nå, okay.
Vi venter, til jeg har det bedre.
Når vi kommer ud herfra, finder vi min far.
Du beder ham om min hånd...
Hvis ilden går ud, så sig til.
Hvad var det for et kys?
Hjælp mig op.
Bedre hernede.
Ja.
-Er du okay? -Ja, er du?
-Ja. -Bogotá, Nairobi.
-Hvor er I? -I godsliften. Vi er OK.
Hvor er Denver og Rio?
5 MINUTTER TIDLIGERE
-Biblioteket er frit. -Modtaget.
Det, du sagde om Maseratien…
Hvad med det?
Jeg vil gerne sige noget.
Nu? Hvad vil du?
Tokyo er måske en Maserati, men du hænger bagved.
Som dåser på en bryllupsbil.
Ja.
Rio.
Kontoret.
Nu.
Kan du lide hende?
-Hvad snakker du om? -Den skide Maserati.
Hvis du vil køre hende, er hun din.
Lytter du til det lort, du lukker ud?
For det første føler hun, tænker og beslutter selv.
Og sagen er, at hun er meget ked af bruddet.
Jeg siger dig en ting. Man respekterer en vens kæreste.
-Ekskæreste. -Det er det samme.
Eks eller ej, en vens kæreste er som en radioaktiv by.
Selv efter 20,000 år er det stadig forurenet jord.
Der går man ikke hen, selv med eksens tilladelse.
-Det er dumt. -Nej, det er etik.
Den mest hellige slags etik.
Hvad lavede du på sofaen med Stockholm?
Vi talte sammen.
Barfodet? Kom nu, mand.
Nå ja, barfodet. Hvad betyder det?
Det betyder noget, Rio.
Jeg tager ikke skoene af, når jeg taler med Lissabon på sofaen.
Det ville være sært. Jeg ville føle mig utilpas. Ved du hvorfor?
Det er Professorens territorium.
Der er din kæreste. Vil du sige noget til ham?
Rio! Rio, ikke?
Rio! Denver!
Hjælp mig!
Jeg er fanget! Venner fra banden!
Hjælp!
Det er, hvad 70 centimeter armeret beton gør for dig.
Det er som at råbe i en ubåd på bunden af havet.
Tredje kort.
At tage blod.
Jeg går ud et øjeblik.
Jeg sagde til hende, at jeg har PTSD, idiot.
Jeg stjal ikke din kæreste.
Det beroliger mig at tale med hende.
-At tale med Stockholm beroliger dig? -Ja.
Hun er klog og sød og lytter.
Hun har empati. Man kan fortælle hende alt.
Du kan også fortælle mig alt, men det vil du ikke.
Jeg har ikke lukket et øje.
Hver gang jeg prøvede, fik jeg mareridt, angst,
hjertebanken, anfald, mand.
Jeg har kun kunnet sove, hvis hun var ved min side.
Ved du, hvad jeg mener?
Du sover med hende og siger det til mit ansigt.
Jeg har ikke sovet med hende.
Hun holdt mig med selskab.
Er du min ven eller ej?
-Jeg er din ven. -Det virker ikke sådan.
Kors i røven!
Din hjelm! Din vest!
Vi må lægge pres på!
Kom, Denver, hold ud!
-Bogotá, Nairobi, hvor er I? -I godsliften.
Vi er OK. Hvor er Denver og Rio?
Denver, Rio.
-Denver, Rio. -Jeg går derud.
Nej, du bliver hos gidslerne.
Kom nu, Helsinki.
Pas på, den skiderik er her et sted.
Bogotá, det var i elevatoren på første sal.
Modtaget.
Han er måske i nærheden. Vi bliver her.
Kom nu, fede.
Bevar roen. Vi er her!
-Rejs dig op. -Denver.
Er du uskadt?
Ned!
Satans kæltring!
Vi bliver tæt beskudt! Første sal, elevator, forstærkninger, nu!
Gå.
Tredje gang er lykkens gang, køter.
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen