A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Apa! - Igen, mindjárt elmondom neki.
Persze, most, amikor majd...
Jól van. Apa, nézd, itt van!
Már jön.
Professzor, nem kér egy kis kávét?
Igen, az jól esne, köszönöm.
Jó reggelt!
Itt a kávéja.
Professzor, kekszet?
Igen... köszönöm.
Akartok valamit mondani?
Nos...
- Lenne valami. - Ez... egy apróság.
- Vannak testvérei? - Moszkva, kérlek!
Semmi személyes kérdést! Ez az egyik első szabály.
Van egy barátom, aki olyan, mintha a testvérem lenne.
Együtt voltunk a bányában, a rablásokon és a börtönben is.
És pont ez a gond.
Engem kiengedtek, de neki még van öt éve.
Öt év, Professzor.
Igen, de nem igazán értem, mit tehetnék én a te barátodért,
testvéredért, vagy akárki is ő.
Nem, a fiáról van szó.
- A fiáról? - Juanito, a keresztfiam.
Olyan, mintha a testvérem lenne.
Megígértem, hogy vigyázok Juanitóra, mikor kiszabadulok.
Régóta nem láttuk, és azt hallottuk, hogy nem megy jól a sora.
Nincs munkája, szinte nyomorog.
Gondoltam, jó útra téríteném azzal, hogy idehozom.
Egy rablás lenne a jó út?
De ez egy tisztességes rablás.
Nézzen csak rá! Még sosem láttam így koncentrálni valamire.
Ha sikerül, ahol ketten jóllaknak, a harmadik sem marad éhen.
- Sajnálom, de... - Professzor!
Nagyon király a srác! Gyerekkorunk óta ismerem.
Mindenhez ért: a kocsikhoz, a betörésekhez...
Miért hívunk Denvernek és Moszkvának? Ez egy biztonsági kérdés.
Nem ismerhetjük egymás neveit. Nem szabad...
Már így is kivételt tettem a fiaddal. És most a keresztfiadat is vegyem be?
Ez nem családi vállalkozás. Nem veszünk fel unokatesókat...
- Miről beszélsz, te nyomi? - Megbocsáss!
Ő a Professzor!
Egy olyan fiúról beszélünk, aki szinte nyomorog.
Azt mondjuk, tűzbe tennénk érte a kezünket, ő meg jön itt a városnevekkel?
Tudja, mit csinálhat a „Denver” névvel, Professzor?
Feldughatja a seggébe! Az én nevem Dani, bassza meg!
Mindig is Dani voltam. És még valami:
a bombabiztos terve a Királyi Pénzverdével egy oltári nagy faszság!
Nyomtassa ki a pénzt a papírboltban! Sokkal olcsóbb.
Köszönöm a kávét!
Most utoljára beszéltél ezzel az emberrel ilyen hangnemben!
Szégyellem magam miattad. Nem látod, hogy ő egy értelmiségi?
Nem vagyunk egyformák.
Bíznod kell benne, és tisztelned kell!
- Nem tisztelem? - Nem!
Nem, a srácnak talán igaza van.
Ha otthon nyomtatjuk ki, sok gondtól kíméljük meg magunkat.
A fegyverek költsége,
a lőszeré...
Denver, te hozod a nyomtatót, mi meg letöltjük a bankjegyeket a netről.
Zseniális ötlet.
Nem, még ennél is jobb...
én lerajzolom a pénzt, te meg kiszínezed.
Naponta kettőt megcsinálunk.
Nézd, milyen jól rajzolok! Látod?
A címe: „Szenvedélyünk, Juanito”.
Sokáig szórakoztok még?
Elkezdem a pofonokat osztogatni, aztán majd nyomtathattok új fogakat.
Kapjátok be!
Denver, ne haragudj, csak vicceltünk.
Egy fogdában ébredtem a börtönünkön belül.
Láncba verve, kábultan, és egy őrült állt előttem.
Kevesebb volt a hely, de az idő is fogytán volt.
15 perccel a szemeim kinyitása után
Gandía majdnem mindenkire rá fog lőni.
Mit csinálsz?
- Nem verlek meg, mert meg vagy kötözve. - Eressz el!
Aztán meglátjuk, ki ver meg kit.
Miért nem öltél meg?
- Nem vagyok gyilkos. - Nem vagy gyilkos?
Megpróbáltad megölni Nairobit és Helsinkit. Nem vagy gyilkos?
Miért nem öltél meg?
- Te vagy a kísérleti nyulam. - És te?
Te mi a fasz vagy?
Az állatszelídítő.
Szerencséd van.
Meg foglak szelídíteni.
Ha még egyszer megrúgsz, úgy megverlek,
hogy még a nyomorék barátnőd sem fog felismerni. Maradj nyugton!
Idefigyelj, elmagyarázom.
Nagyon egyszerű.
Kurva anyád!
Nézd!
Az első lapom te vagy.
Eltűntél.
Kénytelenek lesznek megkeresni.
Most is őrülten keresnek téged.
Szétváltak, idegesek. Már félig nyertem.
A következő lapom: megosztani a csapatot.
Nem érdekel, hogy menekültem meg?
Gandía beszél,
a jegybank biztonsági vezetője.
Elrejtőztem, biztonságban vagyok, és készen állok bármire annak érdekében,
hogy visszaszerezzem az irányítást és a biztonságot...
Mindnyájunkat meg akar ölni! Maradjatok együtt! Figyel titeket!
Amint hallhattátok, csodás társaságom van.
Jobban kell viselkedned.
Különben mozgásképtelenné teszlek,
megkötözlek, elhallgattatlak és bekötöm a szemed.
És akkor nem tudunk majd tovább ismerkedni.
Jó?
Meg akartam köszönni Palermónak.
A hüvelykujjas tippjének hála le tudtam venni a bilincset,
és szabad ember lettem.
Hála neki, remélem, mindenkinek tudok segíteni.
Most elszabadul a pokol.
Igaz ez?
Ha inkább hinnél egy pszichopatának, mint egy bandatagnak, csak rajta!
Csendet! Majd beszélsz a tárgyaláson, te rohadék.
- Vécére kell mennem. - Most nem lehet.
Mondom...
nem jó a gyomrom.
Most rögtön ki kell mennem a mosdóba.
Mi a baj?
Nagy a múzeum.
És 60, 70 túszt nehéz kezelni.
A legkisebb szikra is szíthat lázadást.
Nem.
Az öngyilkosság lenne. Ilyenkor a túlélési ösztön kerekedik felül.
Vagy inkább a félelem.
Félelemből bármire képesek az emberek.
Akár rá is támadhatnak egyikünkre, még ha fegyvereink is vannak.
- Mire gondolsz? - Egy beépített ügynökre.
Nem lépne velünk kapcsolatba, csak ha lázongás készülődik.
Ha nincs gond, egyszerűen távozik a többi tússzal.
Ezt még a Ringling Cirkusz majma is meg tudná csinálni.
Lehetne ez a Juanito az.
Itt is van.
Ő az?
- Nem. - Nem.
- Ez volt az ő busza. - Igen.
Ez már rosszul kezdődik.
Ne, Professzor! Talán eltévedt.
- Vagy rossz buszra szállt fel. - Rossz megállónál szállt le.
- Ott lehet... - Eltévedt volna?
Keresztapa!
Uramatyám.
Én vagyok az.
Juanito?
Julia.
Rég nem láttuk egymást, mi?
Gyönyörű vagy, kislányom.
Mármint
mindig is jóképű voltál. Szép.
Azok a szemek,
az a száj, az a mosoly…
Gyönyörű vagy, Julia. Gyönyörű.
Mi a baj, Daniel?
Furának találod?
Dehogyis! Szerintem ez kurva jó.
Mindenkinek joga van azt tenni, amit csak akar.
Akkor?
Amikor a szemedbe nézek, még mindig Juanitót látom,
de baromi dögös vagy!
Gyere, ölelj meg!
Gyere!
Apád tudja?
Nagyjából egy éve láttam, és nem említette.
Apám teljes mértékben támogat.
Azt mondja, mindig is lányt akart. Nagyon édes.
És ő ki?
Ő a rablós pasi, nem?
A rablós, igen.
És mi lenne a munka?
Gandía igazat mond. Palermo segített neki.
- Honnan tudod? - Láttam, hogy a hüvelykujjára mutat.
Beszélgettek, Palermo folyton odahajolt hozzá.
Miért nem szóltál?
Nem hallottam. Nem gondoltam,
- hogy eltöri majd a hüvelykujját. - Közelebb mehettél volna!
Nem, én a túszokat figyelem, nem titeket.
- Sok szarságot hallani itt. - Tudom.
- Hogy van Nairobi? - Gyógyul, ahogy tud.
Tokió elrablásával kettővel kevesebb.
Kezd rosszul állni a szénánk, nem?
Julia.
Mit akarsz?
Adj egy fegyvert, és hadd csatlakozzak a többiekhez!
Elzsibbad a seggem a sok üléstől.
Túsznak kell hinniük, ha elfajulna a dolog.
- Még jobban? - Menj már vissza a helyedre!
Még Matíasnak is van géppuskája, amit alig bír el.
A parancs az parancs. Vissza kell menned a helyedre, bassza meg!
Te parancsolsz, mert te vagy a főnök.
- Én? Milyen főnök? - Persze, hogy te.
Nairobit meglőtték, Tokiót elrabolták, és Palermóban ki bízna?
Te vagy a következő a sorban.
- Nincs más. - Ne idegelj már!
Kezdj el parancsokat adni!
Adsz egy fegyvert, egy golyóálló mellényt, ami van.
És...
hívj Manilának, mert én vagyok Manila, Dani!
Még nem vagy Manila, mert még túsz vagy.
És ne hívj Daninak, a nevem Denver!
Menjünk!
És még egy dolog:
ne nézz olyan árgus szemekkel, mert fel fog tűnni!
„Árgus szemekkel?”
Üzenni próbáltam, te idióta. „Árgus szemekkel.”
Ez egy kibaszott szauna.
- Kapcsold be a légkondit! - Ha bekapcsolom, megtalálnak.
Az nagy kár lenne.
Persze. Annyi mindenről kell még beszélnünk.
Légkondi nélkül nincs sok oxigén, ezért be kéne osztanod a levegővételeket.
Miattam ne aggódj!
Ezek a srácok kinyitották az aranytartalék páncéltermét.
Szerinted mit fognak tenni a szaros bunkereddel?
- Halott vagy. - Izzadsz. Kicipzározzam az overallodat?
Fontos a jó higiénia...
Ha hozzám érsz, kitépem a karodat, te rohadék!
Hé, mi lett azzal a kisfiúval?
A kis göndör hajúval. Már nem hozott lázba?
De, nagyon is.
Szerintem nem. Neked az informatikusok, a kisfiúk...
Miatta szerveztem ezt a rablást.
Mi a legdurvább, amit érted tettek?
- Kaptál egy fúrógépet apák napjára? - Neked az igazi férfiak jönnek be.
- Mint te? - Mint én.
Persze.
Már nem is rugdosol.
Mert megkötözted a lábamat, te ostoba barom!
Az mindegy,
a lényeg, hogy fogékonyabb lettél.
És ki vannak festve a lábujjkörmeid.
Imádom.
- Tényleg segítettél Gandíának megszökni? - Igen, uram.
Tudod, hogy majdnem megölte Nairobit és Helsinkit?
Járulékos veszteség.
- Járulékos veszteség? Seggfej! - Nyugodj meg!
Miért csináltad, Palermo?
Tokió puccsot hajtott végre, uram.
Erkölcsi kötelességem volt
megmenteni a tervet.
Ahhoz vagyok hűséges. Vissza kellett állítanom a rendet,
mert ön nem mentett fel a feladatom alól.
De facto megtettem.
Ennek semmi köze Gandía kiszabadításához.
Dehogy nincs. Káoszra volt szükségem. Egyértelmű volt, hogy őt veszi célba.
Megölhette volna!
- Ismétlem, puccsot rendezett, uram. - Hazugság!
El akart menekülni, mint egy patkány! Nála voltak az államtitkok.
Téved a kissrác.
Megállítottalak az ajtónál az aktatáskával.
Tárgyalni akartál, te rohadék!
Tényleg, a lopott iratokkal? Ott van az aktatáska.
- Miért nem néztek bele? - Denver, nyisd ki!
Mi van benne?
Muffin.
A táska tartalma nem változtat semmin.
Elárultad a bandát. Mindenkit veszélybe sodortál,
és miattad Gandía elfogta a parancsnokomat.
Adok egy esélyt, hogy helyrehozd ezt.
De nem felejtem el, amit tettél. És persze nem te leszel a főnök.
Visszamenjek az előcsarnokba a túszokhoz? Mit csináljak?
Először is, fogd be!
És nem, nem mész vissza.
Eresszétek el!
Itt mászkál egy gyilkos, össze kell tartanunk. Ha ennek vége,
eldöntjük a büntetését.
Most pedig figyeljetek!
Egy magányos farkassal szemben az előcsarnok a legkiszolgáltatottabb.
Ki kell ürítenünk.
Palermo, Stockholm, Helsinki, vigyétek a túszokat a könyvtárba!
Meg akar ölni, nem elmenekülni. Az ajtó nem számít.
Ne viseljétek a maszkot! Ő is feltenné, és beleolvadna a tömegbe.
Bogotá, mi a helyzet az öntödével?
Leállították a kemencéket. Félnek.
Vidd Nairobit a könyvtárba, aztán menj le! Az öntöde nem állhat le.
Denver.
- Igen. - Te vezeted az akciót.
Induljon a vadászat!
Ti lesztek a legvédtelenebbek, álljatok készen!
Sisakok, muníció, tölténytárak. Ami csak kell.
Fésüljétek át az első emeletet! Ami kész, azt zárjátok le!
És a többi emelet?
Helsinki és Stockholm átnézik, miután átmentek a túszok.
Mindenki tudja a feladatát?
- Igen, uram. - Igen.
Még valami.
Sok szerencsét!
Legyetek óvatosak!
Gyerünk!
- Hogy vagy, kicsim? - Jól vagyok.
Van egy jó ápolóm.
Tetszik a nagyfiú, mi?
Talán.
Tarts ki!
Te is.
Anyám, az a nő teljesen el van ázva, Helsinki.
Tudod, mit mondott? Azt, hogy: „Jó kis pasit fogtál magadnak!”
Rád mondta ezt. Mindenki azt hiszi, férj és feleség vagyunk.
Az a jó. Így senkinek nem szúrunk szemet.
Nem jó, mert így egyikünk sem fog akciózni.
Az akció nem számít, Nairobi! Egészségedre!
Egy-két nap nem számít, de ha így haladunk, ismét szüzek leszünk.
Az az igazság, hogy te és én kiváló párt alkotunk.
Te meg én?
Egy család vagyunk, az biztos.
Örökre.
Pontosan.
Többet éltem meg veled, mint bárkivel.
És az ilyesmi, Helsi,
az egy szerelmi történet.
Egy gyönyörű szerelmi történet.
Nem. Egyszer jön majd valaki,
és az lesz a szerelem.
De ez nem az.
Szabadnak és bátornak kell lenned.
Mert hidd el, hogy a szerelemhez nagyobb bátorság kell,
mint a háborúhoz.
És te...
te bátor vagy.
Vedd fel!
Megyünk az öntödébe.
A könyvtárba megyünk.
Ez a parancs.
Bogotá.
Ne szívass!
Be vannak szarva, nem? Öt percig sem bírják Gandía ellen.
Beszélnem kell velük.
Mikor ettél utoljára?
Két napja.
- Vagy három. - És mióta nem alszol?
Kétszer aludtam két órát mióta itt vagyok. Még valami?
Mielőtt eszel, lefertőtlenítem a sebedet.
Maradj nyugton!
Beleragadt a hajad.
Jó nagy ütés volt, mi?
- A könyvtár tiszta. - Vettem.
Mindenki álljon fel, négy sorba, most!
Kedves túszok,
visszatértem.
Egy farkas szabadon ólálkodik, ti pedig bárányok vagytok.
Szóval beviszünk titeket a pajtába.
Elkísérnek titeket a kollégáim, a pásztorok,
Helsinki és Stockholm.
Indulás, gyorsan!
Mindenki menjen fel, nyomás!
Maga velem marad.
Maga a legjobb pajzs Gandía ellen.
Ez az, gyorsan!
Tessék. Ez egy csodaszer.
Nem túl erős ez?
Amanda, ugye?
- Igen. - Minden rendben?
Igen.
Biztos?
Hát,
kicsit szédülök.
Biztos Señor Román tablettái miatt.
Szia, hogy vagy?
Jól.
Arturo vagyok.
Arturo Román.
Az imént feszültnek tűntél,
mikor ki akartál menni a mosdóba, és aggódtam.
Csak az idegek voltak. Nehéz ez az egész.
Ezekkel a terroristákkal bárhol nehéz lenne.
Tapasztalatból mondom.
Csak egy kis szorongás volt. Jól vagyok.
Itt egymásra vagyunk utalva. Segítenünk kell egymásnak.
Bízz bennem!
Jól van.
Ha ismét rád tör a szorongás,
van valamim, ami segíthet.
Tényleg?
Mi az?
A veteránok kiváltságai.
Ez az összes túsz.
A könyvtárba hoztunk titeket, mert ahogy a mondás tartja:
a tudás nem foglal el helyet.
Ebben az esetben még életmentő is lehet.
Például Az Eltűnt Idő Nyomában, Marcel Prousttól.
Fenomenális regény.
Biztos vagyok benne, hogy aki megtalálja,
és erősen a mellkasához szorítja,
az képes lesz felfogni egy M16-os golyóját.
Csak vicceltem, nyugalom!
Még sokáig itt leszünk.
Mondom a szabályokat. Első...
Bogotá, Nairobi, hol vagytok?
5,00 PERCCEL KORÁBBAN
Ne mozduljatok!
Eszeteknél vagytok? Fegyvert le!
Féltek?
Egy őrült szabadon mászkál, állig felfegyverezve.
Én is félek.
- Bogotá, te félsz? - Annyira, mint bárki más.
Palermo, Helsinki és Stockholm is félnek.
De a könyvtárba viszik a túszokat.
Denver és Rio kurvára be vannak szarva.
Mert épp Gandíát keresik.
És Gandía...
Gandía fél a legjobban, de nem tágít, amíg meg nem öl minket.
Felőlem tegye!
Felőled.
Mindenki teszi a dolgát.
Ti pedig itt álltok, befosva.
Egy barikád mögött.
- Nem lövöldözni jöttünk ide. - Tudom, drágám.
De nincs választásunk. Ezt a helyet a legkönnyebb megvédeni.
Csak onnan lehet bejutni,
és innen bármelyikőnk szitává lövi.
De mit lát az, aki bejön ide?
A nyuszi-osztag kukucskál kifelé.
Nem ismerek rátok.
Munkások vagytok.
Hegesztők.
A legtökösebb srácok, akiket valaha ismertem.
Az aranyfiaim!
Nem vagytok beszariak.
Tudjátok, mi félelmetes még?
Éjjel egyedül hazamenni.
De mi, nők, mégis megtesszük.
Ragadd kézen a félelmet, és élj tovább!
Mert élni kell az életet, uraim!
Élni kell az életet a végsőkig!
Basszus, én mondom...
Visszahoztatok a halálból, hogy nyaggathassalak.
Mi lesz?
Még csak meg sem öleltek?
- Hogy vagy? - Nem tudom.
Tele vagyok nyomva gyógyszerrel. A zene hol marad, Bogotá?
- Lógó pofával dolgozzunk? - Zenét, bassza meg!
Latinok vagyunk, vagy németek?
Menő a robogód. Csak nem Harley?
Nem most van itt a viccek ideje.
Bogotá, hány tonnánál tartunk?
Negyvenhárom és félnél.
Bele kell húznunk! Kemencéket bekapcsolni!
Kétórás műszakokban kihozzuk a maradék rudakat.
Hozz mintát az aranygolyóból!
Nézzük!
Emeljétek a gáznyomást két kilopascallal!
Kicsit nagy az átmérője.
Úgy dolgozzatok, ahogy szoktatok,
ritmusosan, örömmel!
Veled meg mi van?
Hogyhogy mi van?
Semmi.
Meg kell ismételnem, hogy bottal se érnék hozzád.
Amikor ezt mondtam, legalább...
flörtöltél velem.
De most,
mintha tífuszos lennék.
Nem akarom kihasználni, hogy beteg vagy.
Értem.
Hát jó.
Megvárjuk, amíg jobban leszek,
amíg kijutunk innen, megkeressük az apámat,
az áldását kéred...
Ha már elmúlt a szenvedély, csak szólj!
Mégis milyen csók volt ez?
Segíts fel!
Inkább ide tedd!
Igen.
- Jól vagy? - Igen, te?
- Igen. - Bogotá, Nairobi,
- hol vagytok? - Teherlift, minden oké.
Hol van Denver és Rio?
5,00 PERCCEL KORÁBBAN
- A könyvtár tiszta. - Vettem.
- Amit a Maseratiról mondtál a múltkor... - Igen?
- Szeretnék mondani valamit. - Most? Mit akarsz?
Tokió talán egy Maserati, de te úgy lógsz rajta,
mint a konzervdobozok
- az esküvői kocsikról. - Aha.
Rio.
Az iroda.
Gyerünk!
Tetszik neked?
- Mi a fenéről beszélsz? - A Maseratiról, basszus.
Ha el akarod vinni egy körre, csak nyugodtan!
Mi a szarról hadoválsz?
Először is vannak érzései, gondolatai és döntései.
És amúgy is nagyon megviselte a szakítás.
De mondok én valamit. Tisztelni kell egy haver barátnőjét.
- Az ex-barátnőm. - Az mindegy.
Ex vagy sem, egy haver barátnője olyan, mint egy radioaktív város.
Még 20 000 év után is szennyezett a föld, és el kell kerülni.
Nem léphetsz be sem engedéllyel, sem máshogy.
- Ez baromság. - Nem, ez etika.
A legszentebb, ami létezik.
Te mit csináltál a kanapén Stockholmmal?
Beszélgettünk.
Mezítláb? Ugyan már, haver!
Igen, mezítláb. Mit számít az?
Persze, hogy számít, Rio!
Én se veszem le a zoknimat, mikor Lisszabonnal beszélek.
Kurvára fura lenne. Kényelmetlenül érezném magam.
Tudod, miért? Mert az a Professzor felségterülete.
Ott van a pasid. Szeretnél mondani neki valamit?
Rio! Rio, ugye?
Rio! Denver!
Kérlek, segítsetek!
Csapdába estem! Bandás barátaim!
Segítség!
Ennyit tesz 70 centiméternyi vasbeton.
Mintha egy tengeralattjáróból kiabálnál a tenger fenekén.
Harmadik lap:
vérontás.
Kimegyek egy pillanatra.
Azt meséltem neki, hogy poszttraumás stresszem van.
Nem akartam ellopni a csajodat.
Csak megnyugtat, ha beszélek vele.
- Megnyugtató Stockholmmal beszélni? - Igen.
Okos, kedves és meghallgat.
Empatikus. Bármit elmondhatsz neki.
Nekem is elmondhatsz bármit, de magasról teszel rá.
Nem tudtam aludni, bassza meg!
Ha lehunytam a szemem, rémálmaim voltak, szorongtam,
erős szívverésem volt, rohamaim...
Csak úgy tudtam aludni, ha ő mellettem volt.
Érted, mire gondolok?
Lefekszel vele, és ezt a képembe is mondod?
Nem feküdtem le vele, Denver.
Csak beszélgettünk.
Barátok vagyunk, vagy sem, bazmeg?
Barátok vagyunk.
Nem úgy tűnik, Rio.
A rohadt életbe!
A sisakot, a mellényt!
Nyomás kell rá!
Denver, tarts ki!
- Bogotá, Nairobi, hol vagytok? - Teherlift.
Minden rendben. Hol van Denver és Rio?
Denver, Rio.
- Denver, Rio. - Megyek én.
Nem, te itt maradsz a túszokkal.
Menjünk, Helsinki!
Vigyázz, az a rohadék itt van valahol!
Bogotá, az első emeleti liftben történt.
Vettem.
A közelben lehet. Mi itt maradunk.
Gyere, dagi!
Nyugalom, itt vagyunk!
- Kelj fel! - Denver.
Jól vagy?
A földre!
Az anyád picsáját!
Erősen tüzel ránk.
Első emelet, lift, azonnali erősítést kérünk!
Menj!
Menj már!
Harmadjára csak sikerül, korcs!
A feliratot fordította: Somogyi Julianna