‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫גנדייה היה חיית פרא.‬
‫הוא היה יכול למצוא מחסה במאורתו‬ ‫אחרי שפגע בשניים מהטרף שלו,‬
‫אבל זה נגד את יצרו הטבעי.‬
‫הוא היה טורף.‬
‫והוא לא התכוון לעצור עד שיחסל את כל העדר.‬
‫ניירובי.‬
‫זין!‬
‫ריו, דנוור, בואו איתי, עכשיו.‬
‫זה מתחבר לשירותים למטה.‬
‫דנוור! אתה מסוגל לזחול שם?‬
‫כמובן.‬ ‫-גם אני אלך.‬
‫לכו להרוג את הבן זונה הזה.‬
‫קדימה.‬
‫אל תזוזו או שאהרוג אותה!‬
‫כולכם, אל תזוזו!‬ ‫-איפה הוא ירה בך?‬
‫בכף היד.‬
‫הכדור הבא יהיה בראש שלה!‬
‫חג מולד שמח!‬
‫למה "חג מולד שמח"?‬
‫זה מרגיש כמו חג המולד, לא?‬
‫הנה אנחנו, עורכים את השולחן...‬
‫המשפחה מגיעה...‬
‫משפחה? זה צוות התמיכה, מנילה,‬ ‫עובדי בית היציקה...‬
‫אבל זה טוב להכיר זה את זה.‬ ‫-ברור.‬
‫הם כמו בני דודים רחוקים.‬
‫אתה יודע למה חזרתי לשוד הזה?‬
‫כי לפני שפיזרת אותנו בכל העולם,‬
‫הכנופיה הזאת הייתה הדבר הכי קרוב למשפחה‬
‫שהיה לי.‬
‫מעולם לא חגגתי חג מולד‬ ‫כמו אלה שרואים בפרסומות‬
‫עם הסבתא והנוגט וכל זה.‬
‫עם אבא של אקסל, לא חגגת...‬ ‫-לא.‬
‫אתה יודע? אני...‬
‫כבר ויתרתי על...‬
‫הקמת משפחה. לחלוטין.‬
‫אבל עכשיו אני חושבת‬ ‫שיש דרך אחרת לעשות דברים.‬
‫אני ממש רוצה להיות אימא.‬
‫לעשות את זה אחרת מקודם,‬ ‫ולהביא הרבה ילדים‬
‫וכלב וכל השאר.‬
‫את אומרת דבר יפהפה, ניירובי.‬
‫תהיה מוכן...?‬
‫תהיה מוכן להיות אבא של הילד שלי?‬
‫תראה.‬ ‫-סליחה?‬
‫השילוב הגנטי חשוב מאוד.‬
‫אני רואה אותך בכיתה‬
‫ואני חושבת…‬
‫"איזה איש מבריק.‬
‫הוא כל כך מכובד.‬
‫כל כך רגיש. כל כך נאה.‬
‫ויש לו עקרונות."‬
‫אני מאמינה במה שאתה רוצה לעשות.‬
‫זה מחמיא מאוד.‬
‫ובאשר להיותי מכובד...‬
‫טוב, זו דרך אחת לראות את זה. אבל...‬
‫את מבקשת את הבלתי אפשרי.‬
‫למה? זה בלתי אפשרי לשדוד את בנק ספרד.‬
‫אני לא מבקשת שתתנהג כמו אבא,‬ ‫אלא אם אתה רוצה.‬
‫אני מבקשת ממך תרומה‬
‫כדי שאוכל לעשות דברים אחרת.‬
‫בלי מחויבות.‬ ‫-ניירובי.‬
‫תקשיבי, ארגנתי את שוד המטבעה המלכותית‬
‫לזכרו של אבי.‬
‫ארגנתי את השוד הזה לזכרו של אחי.‬
‫אני לא טיפוס שמשתחרר ממחויבויות.‬
‫לעולם לא אוכל להפסיק לחשוב‬
‫שיש לי ילד אי שם, איפשהו בעולם.‬
‫טוב.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אתה הקמת את המשפחה הזאת ולימדת אותנו‬
‫לעשות הכול למען זה.‬
‫אבל מה שאת מבקשת...‬
‫מה שאני מבקשת ממך זה אותו דבר.‬
‫בני משפחה עוזרים זה לזה, בלי שאלות.‬
‫כי זה משמח אותך. כי החיים שלך תלויים בזה.‬
‫יש לך תוכנית משלך, אני יודעת.‬
‫אז גם לי יש תוכנית.‬
‫לימדת אותי שאנחנו עוזרים זה לזה.‬
‫זה מי שאנחנו.‬
‫אגאתה.‬
‫ביקשתי ממך דברים מורכבים יותר.‬
‫קצת יותר, כן.‬
‫ו…‬
‫נכנסתי לגוב האריות, בלי שאלות.‬
‫אני יודע. ביקשתי ממך לעשות‬ ‫דברים מסוכנים מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫הרבה יותר מסוכנים ממה שאת מבקשת.‬
‫זו תשובה חיובית?‬
‫זו תשובה חיובית.‬
‫אלוהים!‬
‫בוא הנה.‬
‫תודה.‬
‫אני נשבעת שלעולם לא תתחרט על זה.‬
‫נמצא את מרפאת ההפריה החוץ גופית‬ ‫הטובה בעולם.‬
‫או שאם אתה מעדיף,‬ ‫נוכל לעשות זאת בדרך הטבעית.‬
‫הדרך הטבעית נשללת לחלוטין.‬ ‫-בסדר, בסדר.‬
‫נשאיר את זה לאנשי המקצוע.‬ ‫-בסדר.‬
‫וברגע שהשוד יסתיים.‬
‫טוב.‬
‫זה יהיה מדהים.‬
‫את עושה עבודה טובה, כלבלבה.‬
‫את נראית כמו ישו.‬
‫איך היד שלך? זה כואב?‬
‫אני מפוצצת במורפיום.‬
‫מצאתם את טוקיו?‬
‫היא עדיין בחדר הביטחון.‬
‫אנחנו עושים הרבה רעש.‬
‫בוא נחלוץ נעליים.‬
‫מה זה היה?‬
‫לא.‬
‫חרא.‬
‫זוז!‬
‫ריו, דנוור, אתם בסדר?‬
‫תפסנו מחסה.‬
‫אין דרך החוצה.‬
‫מי אמר שאני רוצה לברוח, מתרומם שתום-עין?‬
‫כל הכיף קורה כאן.‬
‫כמה מחסניות נשארו לך, חיילצ'יק?‬
‫למה שלא תבוא הנה ותספור אותן?‬
‫תביאו את המקדחות ותתחילו לקדוח חורים בקיר.‬
‫על כל חור, אחורר בך עוד אחד.‬
‫הוא לא ייגע בי.‬
‫אם הוא יהרוג אותי, תהרגו אותו.‬
‫והוא יודע את זה.‬
‫פלרמו, היא צודקת. יש לנו סיכוי.‬
‫הוא ימשיך לירות בה. זה מסוכן מדי.‬
‫גנדייה!‬
‫אתה יודע מה?‬
‫שני מתרוממים הולכים להרוג אותך.‬
‫מה יותר גרוע? למות על ידי הסרבי‬ ‫או הארגנטינאי שתום העין?‬
‫הלסינקי, תבטיח לי שתהרוג את הממזר הזה.‬
‫אני מבטיח, ניירובי. אני נשבע.‬
‫מה החברים שלך במועדון הירי יגידו, גנדייה?‬
‫אתה תיהרג על ידי דוב קטן.‬
‫ניירובי, שמרי על הכוח שלך.‬
‫אתם מלחיצים את בת הערובה שלי.‬ ‫ואני רוצה שהיא תהיה רגועה.‬
‫אז אנחנו הולכים לשיר.‬
‫אני רוצה לשמוע את כולם כדי שאדע איפה אתם.‬
‫על כל אדם שלא אשמע אותו שר,‬ ‫ירייה.‬
‫נכון, ניירובי? קדימה, תתחילי.‬
‫את מכירה את "דייג האנשים"?‬
‫תפסיקי לבעוט בי, לעזאזל!‬
‫תשירי!‬
‫תשירי.‬
‫"אתה‬
‫הגעת לחוף"‬
‫קדימה!‬
‫"לא חיפשת‬
‫את החכמים‬
‫או העשירים"‬
‫אמרתי לכם לשיר!‬ ‫וכל מי שלא מכיר את זה, שיזמזם!‬
‫"רק עם רצון‬
‫שאבוא בעקבותיך‬
‫אלוהים‬
‫עם עיניך המונחות עליי"‬
‫אני לא שומע את המקהלה!‬
‫"עזבתי את הסירה שלי‬
‫על החוף‬
‫לצדך‬
‫אני אחפש ים אחר‬
‫אני אחפש ים אחר"‬
‫השיר הזה נתן תחושה של לוויה.‬
‫הלוויה שלנו.‬
‫והמציאות הנושכת הזו‬
‫החלה להעיר את הפרופסור.‬
‫אנחנו על קצה גבול היכולת.‬
‫ניירובי, נוקאאוט.‬
‫טוקיו, נוקאאוט.‬
‫ליסבון, נוקאאוט.‬
‫פרופסור.‬
‫אני לא יכול לחשוב בבירור.‬ ‫יצרתי יותר מדי קשרים רגשיים.‬
‫פעם הייתה לי כנופיה עם שמות ערים ועכשיו…‬
‫עכשיו אני עשוי להביא ילד, לא עם אחת,‬ ‫אלא עם שתיים מהכנופיה.‬
‫ערבוב הפן המקצועי עם האישי לא עובד.‬
‫טוקיו בחדר הביטחון.‬
‫וזה בדיוק המקום...‬
‫שאליו גנדייה...‬
‫רוצה להגיע.‬
‫עלינו למצוא את החדר ולוודא שאין לו מוצא.‬
‫איפה היית שם חדר ביטחון?‬
‫במקום שצריך הגנה. איפה שנמצא הזהב.‬
‫לא.‬
‫החדרים האלה משמשים להגנה על חיים,‬ ‫לא על זהב.‬
‫חייו של מי החשובים ביותר בבנק ספרד?‬
‫של הנגיד.‬ ‫-בדיוק.‬
‫זה בטח קרוב למשרד הנגיד.‬
‫אבל למה זה לא מופיע בשרטוטים?‬
‫אולי הם שיפצו.‬ ‫-לא.‬
‫פלרמו, אל תענה.‬
‫חדר הביטחון נמצא מאחורי השירותים של הנגיד.‬
‫זה לא מופיע בשרטוטים הרשמיים.‬
‫הם בטח זייפו את מדידות החדר,‬ ‫אבל סמוך עליי.‬
‫אני בטוח.‬
‫הם שרים מזמורים.‬
‫זה סימן רע, נכון?‬
‫אקסצנטריות כזאת היא הנורמה‬ ‫עבור האנשים האלה.‬
‫עם זאת, היריות האלה מקודם...‬
‫יכול להיות שהכנופיה במצב לא טוב,‬ ‫אתה לא חושב, אדוני הנגיד?‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני לא יודע. הצעקות, הרימונים…‬
‫בנוסף לכך, הבחור ההוא שצופה בנו...‬
‫אין לי מושג מי הוא,‬ ‫אבל הוא לא שייך לכנופיה.‬
‫אנחנו צריכים לנצל את המצב הזה‬
‫ולהטות את כף המאזניים לטובתנו.‬
‫אפילו דחיפה קטנה‬ ‫יכולה להוות ניצחון עבורנו.‬
‫ואם יורשה לי, אדוני הנגיד,‬
‫אני חושב שהדחיפה הזו היא אחריותנו,‬ ‫שלך ושלי.‬
‫אנחנו חייבים להיות אלה שיצילו‬ ‫את כל האנשים האלה.‬
‫מה שעלינו לעשות‬
‫הוא להישאר רגועים ולחכות.‬
‫שקט! אם אשמע אותך אפילו נאנח שוב,‬ ‫אתחיל לירות.‬
‫סליחה שאני חולק עליך, אדוני הנגיד,‬
‫אבל זו האחריות שלך.‬
‫אתה הנגיד של בנק ספרד.‬
‫זו האחריות שלך כאדם, לעזאזל.‬
‫לקבל החלטות, להתמודד עם הבעיות.‬
‫כמו שאני תמיד אומר…‬
‫לפעמים עדיף לקום ולמות על הרגליים‬
‫מאשר לחיות לנצח על הברכיים.‬
‫אני יכול להגיד לך מה אני חושב?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אתה ליצן.‬
‫סיכנת את כולנו עם הטיולים הקטנים שלך‬
‫ונאום המכירות החלקלק שלך.‬
‫תעזוב אותנו בשקט.‬
‫אם אתה רוצה למות על הרגליים,‬
‫קום ועשה זאת.‬
‫רימונים, ירי…‬
‫כל זה בשש דקות.‬
‫והנה אתה, כל כך רגוע.‬ ‫מה אני מפספסת, טמאיו?‬
‫אני יודע מה שאת יודעת, אליסיה.‬ ‫-שקרן.‬
‫מה קורה שם?‬ ‫-אמרתי שאני לא יודע.‬
‫אז למה שלא נתערב?‬
‫אם נשמעות יריות, הפרוטוקול אומר‬ ‫שאנחנו צריכים להתערב מיד.‬
‫זה גנדייה,‬
‫ראש האבטחה.‬ ‫-חרא.‬
‫הוא חופשי, חמוש ופועל מרצונו החופשי.‬
‫רק רגע. דיברת איתו?‬
‫נתת לו אור ירוק להילחם ולהרוג את כולם?‬
‫ציוויתי עליו באופן רשמי לא לעשות זאת.‬
‫הוא לא קיבל את זה,‬ ‫הוא יעשה זאת מתוך הגנה עצמית.‬
‫ואם הוא רוצה להגן על עצמו,‬ ‫לא אוכל לעצור אותו.‬
‫אתה זבל, טמאיו.‬
‫בחוץ, אתה קדוש,‬
‫מודאג מהתדמית שלך בעיני הציבור,‬
‫מקיים הפסקת אש,‬
‫בזמן שאתה שולח אידיוט מופרע‬ ‫לעשות את העבודה המלוכלכת.‬
‫אם זה ילך טוב, תיקח את הקרדיט.‬ ‫אם לא, תגיד,‬
‫"חרא, אמרתי לו, אבל הוא היה מטורף."‬
‫תמיד אנחנו המטורפים‬ ‫עושים את העבודה המלוכלכת שלך.‬
‫תראי, יש לך בעיה עם זה שגנדייה פצח‬ ‫במלחמת גרילה?‬
‫או עם העובדה שהוא מחבל, פוצע או הורג אותם?‬
‫אין לך, נכון?‬
‫אז תסתמי את הפה שלך.‬
‫אתה חושב, פרופסור?‬
‫כן, אני חושב.‬
‫על מה?‬ ‫-מתי איבדנו שליטה בפעם הראשונה?‬
‫כשגנדייה לא יצא עם הקופסאות האדומות.‬
‫והפעם השנייה?‬ ‫-יש לי בעיה.‬
‫כשליסבון לא הצליחה לטפס על העץ.‬
‫שתי הטעויות האלה הביאו אותנו‬ ‫לקצה גבול היכולת.‬
‫ואנחנו צריכים לחזור...‬
‫ולבטל אותן.‬
‫אני צריך להתעמל כדי להעיר את המוח.‬
‫פלרמו.‬
‫חכו רגע, אתה שומע אותי?‬
‫רק רגע.‬
‫לעזאזל!‬
‫מר ארטורו.‬
‫יש לי משהו שעשוי לעזור עם הדחיפה הזאת.‬
‫מה?‬
‫טלפון.‬ ‫-תחביאי את זה.‬
‫זה של ניירובי. זה שהמשטרה שלחה פנימה.‬
‫מצאתי אותו כשניקיתי.‬
‫אתה תדע מה לעשות עם זה.‬
‫מה לעזאזל קורה שם?‬
‫אם אשמע אפילו אנחה, אני אירה בכם.‬
‫אדוני, אני צריכה ללכת לשירותים. עכשיו.‬
‫זה לא הזמן.‬
‫אף אחד לא עוזב את המקום הזה,‬ ‫אז שבי ותירגעי.‬
‫אחרייך.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫מה קורה, דניאל? אכלתי...‬
‫לא דניאל. כאן, אני דנוור.‬
‫בסדר? דנוור.‬
‫מצטערת, אני לא מצליחה להתרגל‬ ‫לזהות החדשה שלך.‬
‫ובכן, בקשר לזה...‬
‫יש כמה דברים...‬
‫שאני רוצה להבין, וזה לא קל לי.‬
‫תשאל. אני עדיין אותו בן אדם.‬
‫טוב, את לא בדיוק אותו אדם.‬ ‫יש לך ציצים עכשיו.‬
‫טוב...‬ ‫-כן, יש לך ציצים.‬
‫כן, יש לי ציצים.‬ ‫-את אישה, אני מבין את החלק הזה.‬
‫את גם לסבית? או, איך זה עובד?‬
‫אז מה שמדאיג אותך כרגע‬
‫זה אם אני אוהבת גברים או לא, נכון?‬
‫נכון.‬
‫אני אוהבת גברים, למען האמת.‬
‫אני אוהבת אותם מאוד.‬
‫שים לב, לא כל סוג של גבר.‬
‫אני אוהבת אותם חזקים.‬ ‫מהסוג שהולך לחדר הכושר.‬
‫בחורים קשוחים, אבל גם קצת משכילים,‬ ‫כדי שאוכל ללמוד מהם.‬
‫אני אוהבת את הטיפוס שצופה בכדורגל.‬ ‫אבל בקטע מאצ'וסטי, אתה מבין?‬
‫בירה ביד, רגליים פשוקות לרווחה‬
‫והיד שלהם מונחת על המפשעה.‬
‫בסדר, הבנתי. זה ברור.‬
‫אבל...‬
‫תמיד אהבת גברים?‬
‫או שזה קרה כתוצאה מזה שהפכת לאישה?‬
‫קודם כל,‬
‫תמיד הייתי אישה.‬
‫לא.‬
‫לא נכון.‬
‫שדדתי איתך ולא היית אישה.‬
‫איך אישה שודדת? בשריטות ומשיכת שיער?‬
‫אני לא נאנדרתלי.‬
‫אבל בסופו של דבר, אפשר לזהות אישה.‬
‫כשיצאתי לשדוד, הלכתי עם חואניטו,‬ ‫לא עם אישה.‬
‫אולי העניין הזה של להיות אישה...‬
‫קרה אחר כך.‬
‫תקשיב.‬
‫חואניטו היה מסיים איתך שוד‬
‫ואז חוזר הביתה, לחדר שלו.‬
‫הוא שם קצת מוזיקה,‬
‫גלגל ג'וינט,‬
‫ומרח קצת שפתון אדום‬ ‫עם שפתון נפלא שהיה לי.‬
‫זה היה אדום פרארי.‬
‫והוא לקח את הג'וינט‬
‫ונשכב על המיטה.‬
‫ובדיוק שם, ברגעים האלה,‬
‫לבד, רגוע ונראה מדהים...‬
‫אלה הרגעים שבאמת הייתי אני.‬
‫תמיד היית אישה?‬
‫תמיד.‬
‫ומעולם לא שמתי לב?‬
‫אתה יודע מי ממש הדליק אותי אז?‬
‫ברור שכן.‬ ‫-באמת?‬
‫כמובן, דייוויד בקהאם. דיברת עליו כל היום.‬
‫גם בקהאם הדליק אותי, מאז ומתמיד, אבל לא.‬
‫אתה. אתה הדלקת אותי כל כך.‬
‫לא, לא הדלקתי אותך.‬
‫אני אומרת לך שהייתי מאוהבת בך.‬ ‫-אי אפשר להתבדח על אהבה.‬
‫תחשוב על זה, למה אתה חושב שעקבתי אחריך‬ ‫ושדדתי איתך?‬
‫רציתי להיות בקרבתך.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי נוגעת בך כל הזמן על האופנוע.‬
‫לא שמת לב, אבל הייתי תופסת את הרגל שלך,‬ ‫את הגב שלך,‬
‫והריח שלך שיגע אותי.‬
‫את מבינה שזה רציני?‬
‫ניצלת אותי.‬
‫אני צוחקת עליך, חתיכת שמוק. כלומר...‬
‫לעזאזל.‬
‫תן לי חיבוק, קדימה.‬
‫סליחה, אדוני, אבל זה לא יכול לחכות.‬
‫שאף אחד לא יזוז! אני לא רוצה לשמוע זבוב!‬
‫מיגל, תקשיב.‬
‫אנחנו צריכים ליצור קשר עם החוץ.‬
‫בסדר?‬
‫הנה, תחביא את זה.‬
‫אני על הכוונת שלהם. אתה לא.‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫מה קורה? איפה דנוור?‬
‫הוא בסדר.‬ ‫-מי שם?‬
‫זו בת ערובה.‬ ‫-קח אותה, מטיאס.‬
‫קדימה.‬ ‫-אין סיכוי, אני נשארת.‬
‫תן לי אקדח.‬
‫את לא פה בשביל זה, מנילה. לכי מכאן.‬
‫אתה בצרות מזוינות. תן לי אקדח.‬
‫תסתלקי מפה עכשיו.‬
‫קדימה, לעזאזל.‬
‫תהיי רגועה.‬
‫מעתה והלאה, אתה ואני נהיה‬ ‫עמוד השדרה של המחתרת.‬
‫אני נלחץ רק מלשמוע את זה.‬
‫דנוור.‬
‫זה ארבע שניות לכל היותר.‬
‫אחד מתקדם, השני מספק אש חיפוי.‬
‫ונציל את ניירובי.‬
‫תגיד לנו מה אתה רוצה, גנדייה.‬ ‫ננהל משא ומתן.‬
‫לנהל משא ומתן?‬ ‫תראה, תן לי להסביר את המצב.‬
‫אפשרות ראשונה:‬
‫אני יוצא עם האקדח לראש של ניירובי.‬
‫אתם תעמדו בסמוך לקיר הימני.‬
‫אני נותן לה ללכת ואף אחד לא ימות.‬
‫זה טוב לכולנו. אפס, אפס. תיקו.‬
‫אפשרות שנייה:‬
‫במקום שאצא, אתם תיכנסו.‬
‫אני יורה לניירובי בראש.‬
‫אתם תירו בי.‬
‫אבל עדיין תהיה לי יד חופשית להגיב‬
‫ואני נשבע באלוהים,‬ ‫אני אחסל יותר מאחד מכם.‬
‫שכחת את האפשרות השלישית.‬ ‫אתה יוצא ויורד על הברכיים, לא חמוש,‬
‫אתה נכנע ומשחרר את ניירובי.‬
‫גם זה תיקו. מה אתה חושב?‬
‫לעולם לא אכרע ברך, אפילו לא בפני אלוהים.‬
‫אני אתן לכם דקה. אחרי זה, אתחיל לירות.‬
‫אני יכול לנצח שש-אפס.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫גנדייה, יקירי, אתה לא מסוגל לזה.‬
‫אתה אידיוט.‬
‫לפני כמה ימים באתי עם חברה שלי‬
‫וסידרנו אותך כהוגן.‬
‫שתקי.‬
‫טוקיו ממש עבדה עליך עם תעלול המים.‬
‫ניירובי, תשתקי ברגע זה.‬
‫ידית הדלת פגעה לך בפרצוף‬
‫והפילה אותך לקרשים.‬
‫למה היא עושה את זה?‬
‫איפה האומץ המאצ'ואיסטי שלך עכשיו?‬
‫כל כך מגושם.‬ ‫-היא רוצה להציל את טוקיו.‬
‫אתה חסר תועלת.‬
‫היא יודעת שאם הוא יהרוג אותה,‬ ‫נהרוג אותו.‬
‫חיכית לרגע הזה כל חייך, נכון?‬
‫עם החיילים המאולפים הקטנים שלך.‬
‫ושתי בחורות הגיעו ודפקו אותך כהוגן.‬
‫שאירה בך עכשיו?‬
‫תפתיע אותי.‬
‫שאשים לך כדור בתחת?‬
‫אנחנו חייבים להוציא אותה עכשיו.‬
‫אם ניתן לו לצאת,‬
‫הוא יעשה מה שהוא רוצה. אני לא מאמין לו.‬
‫חייבים להחזיק מעמד.‬ ‫-למה אתה רוצה להחזיק מעמד?‬
‫היא שם בגללך.‬
‫אתה שחררת את הקצב הזה.‬
‫אנחנו חייבים להוציא אותה.‬
‫כולכם מסכימים?‬
‫בסדר, גנדייה.‬
‫אנחנו מוציאים אותך החוצה.‬
‫בסדר, טוב.‬
‫זה מה שהולך לקרות:‬
‫תוכלו לראות את ניירובי כל הזמן.‬
‫נתקדם קדימה עם האקדח שלי לראשה‬
‫ברגע שהיא תאשר שאתם עומדים‬ ‫בסמוך לקיר מימין.‬
‫נתחיל עם שני הילדים המזוינים האלה למעלה!‬
‫דנוור, ריו, שמעתם? אתם צריכים לרדת.‬
‫טוב.‬
‫קודם שאלת אותי אם לשכב איתי‬ ‫גרם לבעלי לחלות‬
‫ולא עניתי.‬
‫לא.‬
‫לא גרמתי לו לחלות.‬
‫כי לא הייתי כלבה אז.‬
‫אבל עכשיו אני כן.‬
‫וכן, עשינו סקס.‬
‫בכל מקום.‬
‫וסקס יצירתי מאוד.‬
‫אני מניחה שאת והפרופסור מהסוג‬ ‫שעושה את זה פעם בחודש.‬
‫בתנוחה המיסיונרית.‬
‫למרות שאתם מיליארדרים.‬
‫כל הרעל הזה בתוכך אוכל אותך מבפנים,‬ ‫אליסיה.‬
‫אני רואה את זה על פנייך.‬
‫מה הבעיה עם הפנים שלי?‬
‫את קריקטורה של עצמך,‬ ‫מדברת על סקס. מה הבעיה שלך?‬
‫זה ההורמונים? תנסי להוריד אפליקציה.‬
‫יש אלפי סוטים שרוצים לזיין אישה בהיריון.‬
‫אני מעדיפה להכיר אותם קודם.‬
‫אני לא הולכת עם ההיפסטר‬ ‫הראשון שחולף על פניי,‬
‫נותן לי את המספר שלו ואומר,‬
‫"היי, יפהפייה, למה שלא תבואי למחסן שלי‬
‫לטעום את הסיידר שלי? הוא טעים מאוד."‬
‫את יודעת מה זה?‬
‫לא, תגידי לי.‬
‫אם המסכה שלך נופלת, את מתפוררת.‬
‫את בסכנת קריסה. ואני מבינה.‬
‫אני לא זו עם המסכה.‬
‫בואי נראה, קודם הייתה לנו עסקה.‬
‫החזקת את הטלפון‬
‫והתחרטת.‬
‫מה קרה?‬
‫גרמתי לך לבזבז את זמנך בזמן שתחקרת אותי.‬
‫העמדתי פנים שאת מצליחה לשבור אותי באיטיות,‬
‫שנכנעתי סוף סוף.‬
‫בינתיים, הפרופסור עקף את טבעת הביטחון שלך‬ ‫וברח.‬
‫זה נקרא "טקטיקת הסחה".‬
‫וזה עבד.‬
‫את יודעת מה אני חושבת?‬
‫הרועה הקטן שלך הצליח איכשהו להגיע בזמן.‬
‫אני אגלה.‬
‫קדימה.‬
‫תחשוב.‬ ‫-ידעתי שאנחנו לא בספרד.‬
‫יכולתי לשמוע את קריאת המואזין.‬
‫תחשוב, אתה מסוגל לעשות זאת.‬
‫תעוף איתי קצת.‬
‫שאקיר.‬
‫שאקיר, אתה שומע אותי?‬
‫כן, שאקיר מדבר, פרופסור.‬
‫אני צריך שתאתר את הטיסה של ריו לספרד.‬
‫זה ביצ'קראפט אייר קינג 250‬ ‫של חיל האוויר הספרדי.‬
‫הטיסה נחתה ב-16:30 בארבעה באפריל.‬
‫בדוק את כל לווייני הניווט האווירי.‬
‫אני צריך שתמצא את נקודת המוצא המדויקת.‬
‫יש סוללה?‬
‫כן.‬ ‫-וקליטה?‬
‫כן, אדוני.‬
‫בסדר, לך אל יומן השיחות. ‬
‫מיגל, אתה צריך לשמור על קור רוח, בסדר?‬
‫הם לא חושדים בך בכלל.‬
‫כן, אבל האצבעות שלי מזיעות, אדוני.‬ ‫-תישאר רגוע.‬
‫יש שיחה ממספר חסום.‬
‫לך לאנשי קשר.‬
‫יש מספר.‬
‫תתקשר אליו.‬
‫אני מקווה שאף אחד לא יענה.‬
‫זה הטלפון של ניירובי.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אני לא מדבר.‬
‫זין.‬ ‫-הם ניתקו.‬
‫אני משאיר את טביעות האצבעות שלי.‬ ‫אני לא מתקשר למשטרה.‬
‫תקשיב.‬
‫אתה רק צריך להשאיר את השיחה פעילה‬
‫ולנהל שיחה רגילה, בין בני ערובה.‬
‫הם יידעו מה לעשות.‬
‫מובן?‬
‫הם מתקשרים שוב.‬
‫דבר.‬ ‫-אז...‬
‫אנחנו כאן,‬
‫בספרייה.‬
‫כל בני הערובה.‬
‫רק אחד מהכנופיה שומר עלינו,‬ ‫בחור בשם מטיאס.‬
‫תגביר את עוצמת הקול.‬ ‫-אני חושב שזה ארטורו רומאן.‬
‫אין אף אחד בלובי. נכון, מיגל?‬
‫אף אחד.‬
‫איבדתי את קולי, אדוני.‬
‫ומאחר שגנדייה חופשי,‬
‫זה הזמן המושלם למשטרה לפרוץ פנימה.‬
‫כי אני חוזר, אין אף אחד בלובי.‬
‫מה שכן, הם חטפו כהוגן. היו יריות, רימונים,‬
‫צעקות, מזמורים, נכון, מיגל?‬
‫נכון.‬
‫סליחה.‬
‫אנחנו חייבים להיכנס.‬
‫הנשיאות אסרה שימוש ברכבים משוריינים.‬
‫הם כולם עסוקים בדברים אחרים.‬
‫אנחנו נתפוס אותם לא מוכנים.‬
‫אני לא יכול.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫זה הילד הזה. הוא ממש לחוץ. הוא איבד את זה.‬
‫מסכן, הוא התפלל.‬
‫הוא נראה... אני לא יודע.‬
‫בוא איתי.‬
‫אתה נשאר כאן, בשקט וקרוב אליי.‬
‫ואתה, ידיים גלויות.‬
‫תוריד אותם בסנטימטר ואני אירה בך.‬
‫זוז סנטימטר ואני אירה בך.‬
‫תגיד מילה מזוינת...‬
‫ותירה בי.‬ ‫-נכון.‬
‫אני שוקל לירות בך בכל מקרה.‬ ‫-בחייך.‬
‫תתנהג יפה.‬
‫סוארס! דאג ליחידת התערבות בהיכון.‬
‫ניכנס דרך הלובי.‬
‫תתקשר לגנדייה בחדר הביטחון כדי לתאם.‬
‫תודה לאל. אתה סוף סוף מראה שיש לך ביצים.‬
‫פרופסור.‬
‫הביצ'קראפט אייר קינג 250‬
‫שהביא את ריו לספרד המריא מאלג'יריה‬ ‫בשעה 15:03,‬
‫מעיירה בשם טימימון.‬
‫זה בהרי האטלס.‬
‫טוב.‬
‫דקות קודם לכן, הם הסיעו אותו‬ ‫ישר למדרגות המטוס.‬
‫תמצא את המכונית.‬
‫אני רואה שזה מדבר. אין עצים.‬
‫כך שתוכלו לחזור אחורה בתמונות‬
‫כדי לאתר מהיכן הגיעה המכונית.‬ ‫-בסדר.‬
‫נשתמש בלווייני מזג האוויר.‬
‫טוב מאוד.‬
‫סע לאלג'יריה.‬ ‫אני רוצה אותך בטימימון בעוד ארבע שעות.‬
‫אני לא יכול לטוס עם כלי נשק.‬
‫אני יודע, תקבל גיבוי ברגע שתגיע.‬
‫התוכנית הייתה שלא אעזוב אותך.‬
‫התוכנית הרגע השתנתה, מרסיי.‬
‫אני צריך לאחד את הסרבים‬ ‫עם הצוות של בנחמין ‬
‫ולצאת למתקפה.‬
‫אנחנו נתקוף אותם בכל מקום,‬ ‫כל כך חזק ומהר,‬
‫שהם לא ידעו מאיזה כיוון זה מגיע.‬
‫מה שלומך?‬
‫התפרים שלי...‬
‫נפתחו.‬
‫איפה הוא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איפה הוא?‬
‫דנוור…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אנחנו כאן, חלאה מזדיין.‬
‫איפה השני?‬
‫אני כאן.‬
‫טוב, אני אתחיל לשחרר את ניירובי.‬
‫כלבלבה.‬
‫את רוצה להגיד משהו לפני הריקוד?‬
‫לא? טוב...‬
‫זמן למסיבה?‬ ‫-זמן למסיבה.‬
‫ניירובי.‬
‫ישנונית.‬
‫את אמיצה, ישנה פה למעלה‬
‫כשכולם יושבים לשולחן ומחכים לך.‬
‫קדימה, זמן לקום.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫הוא אמר כן.‬
‫הפרופסור.‬
‫הוא אמר כן.‬
‫את תהיי דודה!‬ ‫-דודה!‬
‫אני כל כך שמחה בשבילך.‬ ‫-אני לא מאמינה.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫יהיה לך גאון קטן.‬
‫כן, ונקרא לו או לה...‬
‫איך?‬
‫איביזה.‬
‫אלוהים, אני אוהבת את זה. איביזה.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫היי, תקראי לו "איביזה",‬
‫ותדעי שיהיה לכם כל כך כיף ביחד.‬
‫לעזאזל, הם יהיו כל כך פופולריים בבית הספר.‬
‫אבל זו לא עיר, זה אי.‬
‫את יודעת על איזה עוד חוק נעבור?‬
‫שלא נתראה.‬
‫את תהיי הדודה שלהם.‬
‫תראי, את יודעת מה?‬
‫את תהיי הסנדקית שלהם.‬
‫כן, יקירתי.‬
‫אני מצפה לזה בקוצר רוח.‬ ‫-גם אני.‬
‫גם אני.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מה?‬
‫איביזה, נכון?‬ ‫-כמובן.‬
‫לא אבלה את חג המולד לבד עם הלסינקי.‬
‫הוא אפילו לא מכיר שירים של חג המולד.‬
‫מעכשיו, נבלה את חג המולד עם המשפחה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה אתן עושות?‬
‫מסיבה לאם חד-הורית.‬
‫את בהיריון?‬
‫כן! לא, אחרי השוד.‬
‫לא ידעתי שיש לך חבר.‬
‫גם אני לא.‬
‫מה?‬ ‫-זה חבר עם הטבות.‬
‫רוצות לדעת מה שם התינוק?‬
‫איביזה.‬
‫כלבלבה.‬
‫אני רוצה את כולכם סמוך לקיר.‬ ‫תורידו נשקים.‬
‫הייתי מבקש לזרוק אותם על הרצפה,‬
‫אבל אני מכיר את עצמי,‬ ‫ואם אראה אתכם לא חמושים,‬
‫אני עלול להיסחף.‬
‫אז בואו נראה קצת כבוד הדדי.‬
‫תורידו אותם.‬
‫קדימה.‬
‫אני מכוון לראש שלה.‬
‫יש לי אפוד מגן והיא קשורה.‬
‫אז לא תתפסו אותי.‬
‫קדימה, נזוז.‬
‫תוריד את האקדח, אידיוט!‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫זהו זה.‬
‫לאט.‬
‫שנרקוד?‬
‫קדימה, בואי נרקוד.‬
‫את נופלת, יקירתי.‬
‫סליחה.‬
‫תסתכלי על השמן שלך. שלום, שמנצ'יק.‬
‫זה מספיק.‬
‫שחרר אותה עכשיו.‬
‫תירגע.‬
‫לאט.‬
‫אני עומד לשחרר אותה. תירגע.‬
‫אני עומד לשחרר אותה.‬
‫הנה.‬
‫זהו זה.‬
‫כלבלבה.‬
‫אמרתי לך שאני אהרוג אותך.‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬