EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Gandía var et dyr.
Han kunne ha søkt ly i hiet etter å ha skadet to av byttene,
men det ville gått imot hans natur.
Han var et rovdyr.
Og han ville ikke stoppe før han hadde tatt hele flokken.
Nairobi.
Faen!
Rio, Denver, bli med meg, nå.
Denne går til badet under.
Denver! Kan du krabbe opp dit?
-Selvsagt. -Jeg også.
Gå og drep den jævelen.
Kom igjen.
Ikke rør dere, ellers dør hun.
-Stå stille, alle sammen! -Hvor skjøt han deg?
I hånda.
Den neste går i hodet hennes!
God jul!
-Hvorfor "god jul"? -Dette føles litt som jul, ikke sant?
Her er vi, dekker bordet, familien kommer.
Familien? Det er støtteteamet: Manila, sveiserne...
-Men det er fint å bli kjent. -Det er det.
De er som fjerne slektninger.
Vet du hvorfor jeg kom tilbake?
Fordi før du spredte oss over hele verden,
var denne gjengen den familien jeg aldri hadde.
Jeg har aldri hatt en jul, som de man ser i reklamene,
med bestemor, julegodter og alt det der.
-Feiret du ikke med Axels pappa... -Nei.
Jeg...
Jeg hadde allerede gitt opp...
...å ha en familie. Helt.
Men nå tror jeg det finnes en annen måte å gjøre det på.
Jeg vil virkelig bli mor.
Gjøre det annerledes enn før, ha en haug med unger
-og en hund og alt det. -Det du sier er vakkert, Nairobi.
Vil du...
Vil du være barnets pappa?
-Hør. -Unnskyld?
Genetikken er veldig viktig.
Jeg ser deg i timen og jeg tenker:
"For en genial mann.
Han er så hederlig.
Så følsom. Så kjekk.
Og han har prinsipper."
Jeg tror på det du vil gjøre.
Det er veldig smigrende.
Og når det gjelder hederlig... det er en måte å se det på. Men...
...du ber om det umulige.
Å rane Den spanske bank er umulig.
Du må ikke være en pappa, med mindre du vil.
Jeg ber deg om en donasjon så jeg kan gjøre ting annerledes.
-Ingen forpliktelser. -Nairobi.
Jeg arrangerte ranet på myntverket til minne om min far.
Dette ranet er til minne om min bror. Jeg klarer ikke å gi slipp.
Jeg ville aldri sluttet å tenke på at jeg har et barn der ute et sted.
-Ok. -Beklager.
Du skapte denne familien, og du lærte oss å gjøre alt for hverandre.
-Men det du ber om... -Det jeg ber om, er det samme.
Familiemedlemmer hjelper hverandre uten spørsmål.
Fordi det gleder deg. Fordi livet avhenger av det.
Du har planen din. Jeg har også en plan.
Du har lært meg at vi hjelper hverandre.
Sånn er vi.
Ágata.
Jeg har bedt deg gjøre mye mer.
Vel, litt mer, ja.
Og...
...jeg har gått inn i løvens hule.
Jeg vet det. Jeg har bedt deg gjøre risikable ting.
Veldig risikable.
Mer risikabelt enn hva du ber om.
Er det et ja?
Det er et ja.
Herregud!
Kom hit.
Takk.
Jeg sverger på at du aldri vil angre.
Vi finner verdens beste IVF-klinikk. Vi kan gjøre det naturlig, hvis du vil.
-Den naturlige måten er helt utelukket. -Greit.
-Vi overlater det til profesjonelle. -Ok.
-Når ranet er over. -Ok.
Dette blir fantastisk.
Du er flink, kjøter.
Du ser ut som Jesus Kristus.
Hvordan går det med hånda?
Jeg er full av morfin.
Fant dere Tokyo?
Han har henne i panikkrommet.
Vi bråker en del.
Vi tar av oss skoene.
Hva var det?
Nei.
Faen.
Løp!
Rio, Denver, er dere ok?
Vi har dekning.
-Det er ingen vei ut. -Hvem sier jeg vil ut, din enøyde homse?
All moroa er her inne.
Hvor mange magasiner har du igjen?
Hvorfor kommer du ikke inn hit og teller dem?
Hent drillene og begynn å bore hull i veggen.
For hvert hull lager jeg et nytt i deg.
Han rører meg ikke.
Dreper han meg, dreper dere han. Og han vet det.
Hun har rett. Vi har en sjanse.
Han vil skyte henne. Det er for risikabelt.
Gandía!
Vet du hva?
Du vil bli drept av to homser.
Hva er verre? Å bli drept av en serberen eller den enøyde argentineren?
Helsinki, lov meg at du dreper jævelen.
Jeg lover, Nairobi. Jeg sverger.
Hva vil vennene dine på skytterklubben si, Gandía?
Du kommer til å bli drept av en liten bjørn.
Nairobi, spar på kreftene.
Dere gjør gisselet mitt nervøst. Og jeg vil ha henne rolig.
Så vi skal synge.
Jeg vil høre alle så jeg vet hvor dere er.
For hver person jeg ikke kan høre, skyter jeg ett skudd!
Sant, Nairobi? Kom igjen, du begynner. Kan dere "Han som fisker menn"?
Slutt å sparke meg, for faen!
Syng!
Syng.
Du
Har kommet til kysten
Kom igjen!
Ikke på leting etter
De kloke
Heller ikke de rike
Jeg ba dere om å synge! Og alle som ikke kan den, nynner!
Med ønske om at
Jeg burde følge deg
Å Herre Gud
Med øynene dine rettet mot meg
Jeg hører ikke koret!
Jeg forlot båten min
Ved kysten
Ved din side
Jeg skal finne nye hav
Sangen lød som en begravelseshymne.
Vår egen begravelse.
Og den kalddusjen begynte å vekke Professoren.
Vi er presset opp mot tauene.
Nairobi, teknisk knockout.
Tokyo, TKO.
Lisboa, TKO.
Professor.
Jeg kan ikke tenke klart. Jeg er for emosjonelt engasjert.
Jeg hadde en gjeng med bynavn og nå…
Nå kan jeg få barn med to av dem.
Det fungerer ikke å blande jobb og privatliv.
Tokyo er i panikkrommet.
Og det er nettopp dit...
...Gandía...
...vil komme seg til.
Vi må finne rommet og sperre utgangen.
Hvor har man et panikkrom?
På et sted man må beskytte. Der gullet er.
Nei.
Rommene brukes til å beskytte liv, ikke gull.
Hvem er viktigst i banken?
-Direktøren. -Nettopp.
Det må være nær direktørens kontor. Men hvorfor vises det ikke på tegningene?
-Kanskje de har pusset opp. -Nei.
Palermo, ikke svar.
Panikkrommet er bak direktørens toalett. Det er ikke på de offisielle tegningene.
De må ha forfalsket rommålet, men stol på meg. Jeg er sikker.
De synger salmer.
Det er et dårlig tegn, sant?
Eksentrisiteter som det er normen for disse folka.
Men skuddene tidligere...
...kan bety at de er under press, ikke sant, direktør?
Hvordan vet du det?
Jeg vet ikke. Ropingen, granatene…
Og den fyren som passer på oss...
Jeg aner ikke hvem han er, men han tilhører ikke gjengen.
Vi bør utnytte denne situasjonen og tippe vekten i vår favør.
Selv et lite dytt kan bety seier for oss.
Og direktør,
det lille dyttet er vårt ansvar. Mitt og ditt.
Det må være oss som redder disse menneskene.
Det vi må gjøre er å forholde oss rolige og vente.
Stille! Hvis du så mye som sukker igjen, skyter jeg.
Beklager at jeg er uenig, direktør, men det er ditt ansvar.
Direktøren for Den spanske bank. Det er ditt ansvar som mann, for faen.
Ta noen avgjørelser, angrip problemene. Som jeg alltid sier...
...det er bedre å reise seg og dø stående enn å for alltid leve på knærne.
-Kan jeg si hva jeg mener? -Gjør det.
Du er en klovn.
Du satte oss alle i fare med dine vandringer og falskheter.
La oss være i fred.
Hvis du vil dø på beina, reis deg og gjør det.
Granater, skuddveksling... Alt det på seks minutter.
Og du er like rolig. Hva er det jeg ikke vet?
-Jeg vet det samme som deg. -Løgner.
-Hva er det som foregår? -Jeg vet ikke.
Hvorfor griper vi ikke inn?
Protokollen sier at vi skal gripe inn om vi hører skudd.
Det er Gandía,
-sikkerhetssjefen. -Faen.
Han er på frifot, bevæpnet og kjører sitt eget løp.
Vent litt. Snakket du med ham?
Ga du ham grønt lys til å føre krig og drepe alle?
Jeg beordret ham til å ikke gjøre det.
Han ga faen, han ville gjøre det i selvforsvar.
Og hvis han vil forsvare seg, kan jeg ikke stoppe ham.
Du er søppel, Tamayo.
Der ute er du en helgen, bekymret for hvordan folk ser deg,
avtaler en absurd våpenhvile,
men sender en galning for å gjøre drittarbeidet.
Hvis det går bra, tar du æren. Hvis ikke, sier du:
"Jeg sa ifra, men han var gal."
Det er alltid vi som gjør møkkajobbene.
Har du et problem med at Gandía fører en geriljakrig?
Eller med at han saboterer, skader eller dreper dem?
Du har ikke det, sant? Så hold kjeft.
Tenker du, Professor?
Ja, jeg tenker.
-På hva? -Når mistet vi kontrollen først?
Da Gandía ikke gikk ut med de røde boksene.
-Og andre gang? -Jeg har problemer.
Da Lisboa ikke klarte å klatre opp treet. De to feilene presser oss opp mot tauene.
Og vi må gå tilbake...
...og reversere det.
Jeg må trene for å vekke hjernen.
Palermo.
Vent litt, hører du meg?
Vent litt.
Faen i helvete!
Herr Arturo.
Jeg har noe som kan hjelpe med dyttingen.
Hva?
-En telefon. -Gjem den.
Den er Nairobis. Den politiet sendte inn.
Jeg fant den da jeg vasket.
Du vet hva du skal gjøre med den.
Hva faen foregår bak der?
Hvis jeg hører et sukk, skyter jeg.
Sir, jeg må på do. Nå.
Det passer ikke nå.
Ingen forlater dette stedet, så sett deg ned og slapp av.
Etter deg.
-Takk. -Bare hyggelig.
-Hva skjer, Daniel? Jeg spiste... -Nei, ikke Daniel. Her heter jeg Denver.
-Ok? Denver. -Beklager, det er uvant med ny identitet.
Vel, angående det...
Det er noen ting... jeg vil forstå, og det er ikke lett for meg.
Spør i vei. Jeg er den samme.
Vel, du er ikke akkurat den samme. Du har pupper nå.
-Vel... -Du har pupper.
-Ja, jeg har pupper. -Du er kvinne, jeg forstår den delen.
Er du homofil også? Eller hvordan fungerer det?
Så det du er bekymret over nå, er om jeg liker menn eller ikke?
Ja.
Jeg liker menn. Jeg liker dem svært godt.
Men ikke hvilken som helst slags mann.
Jeg liker dem sterke. Den typen som går på treningsstudio.
Tøffe menn, men beleste også, så jeg kan lære av dem.
Jeg liker typen som ser på fotball. Men på en macho måte.
Øl i hånden, bena spredt og hånden på lysken.
Jeg forstår. Det er klart.
Men... har du alltid likt menn? Eller skjedde dette da du ble kvinne?
For det første, jeg har alltid vært kvinne.
Nei.
Det har du ikke.
Vi jobbet sammen, du var ikke en kvinne.
Hvordan raner en kvinne? Ved å klore og lugge?
Jeg er ikke neandertaler. Men man kan se hvem som er kvinner.
Jeg var sammen med Juanito, ikke en kvinne.
Kanskje dette med å være en kvinne... skjedde senere.
Hør her.
Juanito avsluttet et ran med deg og dro hjem til rommet sitt.
Han satte på musikk, rullet en tjall
og tok på rød leppestift, en fantastisk leppestift jeg hadde.
Den var Ferrari-rød.
Og han tok tjallen sin og lå på sengen.
Og der, i de øyeblikkene, helt alene, avslappet og vakker…
...det var da jeg var meg selv.
Har du alltid vært kvinne?
Alltid.
Og jeg så det aldri?
Vet du hvem som gjorde meg kåt da?
-Selvsagt. -Virkelig?
Selvsagt, David Beckham. Du snakket konstant om ham.
Beckham tente meg også, har alltid det, men nei.
Du. Du gjorde meg vanvittig kåt.
Nei, jeg tente ikke deg.
-Jeg var forelsket i deg. -Ikke tull med kjærligheten.
Tenk over det, hvorfor tror du jeg var med? Jeg ville være med deg.
-Er du seriøs? -Ja.
Jeg holdt fast i deg på mopeden.
Du la ikke merke til det, jeg tok på beinet, ryggen...
Lukten av deg gjorde meg gal.
Skjønner du ikke at dette er alvorlig? Du utnyttet meg.
Jeg tøyser med deg, din kødd. Jeg mener...
Faen heller.
Gi meg en klem.
Unnskyld meg, jeg kan ikke vente lenger.
Ingen beveger seg! Jeg vil ikke høre et pip.
Miguel, hør her.
Vi må etablere en kommunikasjonslink til utsiden.
Ok?
Her, gjem den.
De har meg i kikkerten. Du er ok.
-Hva gjør du her? -Hva faen?
Hva skjer? Hvor er Denver?
-Han er ok. -Hvem er det?
-Et gissel. -Ta henne vekk, Matías.
-Kom. -Ikke faen, jeg blir. Gi meg en pistol.
Dette er ikke din jobb. Gå vekk.
Dere er i trøbbel. Gi meg en pistol.
Kom deg ut herfra.
Kom nå, faen.
Hold deg rolig.
Fra nå av er du og jeg grunnvollen i Resistansen.
Det skremmer vannet av meg.
Denver.
Det er maks fire sekunder.
Én avanserer, den andre gir dekning.
-Vi redder Nairobi. -Si hva du vil, Gandía. La oss forhandle.
Forhandle? La meg forklare situasjonen.
Alternativ én:
Jeg kommer ut med pistolen mot Nairobis hode.
Dere står opp mot veggen til høyre. Jeg lar henne gå, og ingen dør.
Det er bra for oss alle. Null-null. Uavgjort.
Alternativ to:
I stedet for at jeg kommer ut, kommer dere inn.
Jeg skyter Nairobi i skallen.
Dere skyter meg.
Men jeg vil fortsatt ha en ledig hånd, og jeg vil få skutt flere enn én av dere.
Du glemte alternativ tre:
Du kommer ut på knærne, ubevæpnet, overgir deg og gir oss Nairobi.
Det er også uavgjort.
Jeg vil aldri knele, ikke engang foran Gud.
Dere får ett minutt. Etter det begynner jeg å skyte.
Jeg kan vel vinne seks-null.
For en drittsekk.
Gandía, du er ikke i stand til det.
Du er en idiot.
Her om dagen dukket jeg og vennen min opp, og vi lurte deg godt.
Hold kjeft.
Tokyo lurte deg med vanntrikset.
Nairobi, hold kjeft nå.
Du fikk dørhåndtaket i trynet og ble slått ut.
Hvorfor gjør hun det?
Hvor tøff i trynet er du nå?
-Klønete. -Hun vil redde Tokyo.
Du er ubrukelig.
Hun vet vi dreper ham om han dreper henne.
Du har ventet på dette øyeblikket hele livet, ikke sant?
Med dine veltrente soldater.
Så blir du lurt trill rundt av to damer.
Skal jeg skyte deg nå?
Overrask meg.
Skal jeg putte en kule i ræva di?
Vi må få henne ut nå.
Hvis vi slipper ham ut,
gjør han hva han vil. Jeg stoler ikke på ham.
-Vi må vente. -Hvorfor vil du vente?
Hun er der pga. deg.
Du frigjorde den slakteren.
Vi må få henne ut.
Er alle enige?
Ok, Gandía.
-Vi slipper deg ut. -Ok, bra.
Vi gjør det sånn: Dere vil kunne se Nairobi hele tiden.
Vi trekker fremover mens hun har pistolen mot hodet,
når hun bekrefter at dere står opp mot veggen til høyre.
Vi begynner med de to ungene der oppe!
Hørte dere det? Dere må komme ned.
Ok.
Du spurte meg om mannen min ble kvalm av sex med meg, og jeg svarte ikke.
Nei. Han ble ikke kvalm.
Fordi jeg ikke var ei hurpe da.
Men nå er jeg det.
Og ja, vi hadde sex.
Overalt.
Og svært kreativ sex.
Jeg antar at du og Professoren har sex hver 30. dag.
I misjonærstillingen. Selv om dere er milliardærer.
Den giften spiser deg opp innenfra. Jeg ser det i fjeset ditt..
Hva med fjeset mitt?
Du er en karikatur av deg selv, alt det om sex. Hva skjer?
Er det hormonene? Prøv å laste ned en app.
Det er tusenvis av perverse som vil knulle en gravid kvinne.
Jeg vil kjenne dem først.
Jeg hiver meg ikke på en tilfeldig hipster som gir meg nummeret sitt og sier:
"Hei, vakre du, bli med til lageret mitt for å prøve cideren min? Den er god."
Vet du hva det er?
-Fortell. -Hvis masken sklir av, smuldrer du opp.
Du risikerer kollaps. Og jeg skjønner det.
Jeg bruker ikke maske.
La oss se, vi hadde en avtale tidligere.
Du holdt telefonen, så ombestemte du deg.
Hva skjedde?
Jeg fikk deg til å kaste bort tiden din med å avhøre meg.
Jeg lot som om du sakte slet meg ut, at jeg endelig ga etter.
I mellomtiden krysset Professoren avsperringene og rømte.
Det kalles "en avledningstaktikk".
Og det fungerte.
Vet du hva jeg tror?
Din lille gjeter kom på noe vis tidsnok.
Jeg finner ut av det.
Kom an.
-Tenk. -Vi var ikke i Spania.
Jeg hørte bønneropet.
Tenk, du klarer det.
Fly med meg.
Shakir.
Shakir, hører du meg?
-Ja, Shakir her, Professor. -Du må spore Rios fly til Spania.
Et Beechraft Air King 250 fra det spanske flyvåpenet.
Flyet landet 16:30 den 4. april.
Sjekk alle navigasjonssatellittene. Du må finne nøyaktig avreisested.
Har den strøm?
-Ja. -Og signal?
Ja, sir.
Ok, gå til anropsloggen.
Miguel, du må holde hodet kaldt, ok? De mistenker ikke deg.
-Ja, men fingrene mine svetter. -Hold deg rolig.
Et anrop fra et skjult nummer.
Gå til kontakter.
Det er ett nummer.
Ring det.
Jeg håper ingen svarer.
Det er Nairobis telefon.
-Hva nå? -Jeg snakker ikke.
-Faen. -De la på.
Det blir mine fingeravtrykk. Jeg ringer ikke politiet.
Hør her.
Du må bare la samtalen være koblet opp og holde en normal samtale mellom gisler.
De vet hva de skal gjøre.
Forstått?
De ringer igjen.
-Snakk. -Så…
...vi er her i biblioteket.
Alle gislene.
Det er bare én fyr som passer på oss, en fyr som heter Matías.
-Skru opp volumet. -Jeg tror det er Arturo Román.
-Det er ingen i lobbyen. Sant, Miguel? -Ingen.
Stemmen er borte.
Og siden Gandía er fri,
ville det vært perfekt om politiet kom nå.
Fordi, jeg gjentar, det er ingen i lobbyen.
Dessuten er de desimert. Det har vært skudd, granater,
rop, salmer, ikke sant, Miguel?
Det stemmer.
Beklager.
Vi må gå inn.
Presidenten vil ikke ha panservogner.
Alle ser den andre veien. Det er et overraskelsesangrep.
Jeg kan ikke.
Hva faen gjør dere?
Det er denne gutten. Han er veldig nervøs.
Stakkars, han ba til Gud.
-Han virket... Jeg vet ikke. -Kom hit.
Du sitter her, i stillhet og nær meg.
Og du, hendene der jeg ser dem.
Senk dem, så skyter jeg deg.
Rører du deg igjen, skyter jeg deg.
Si et jævla ord…
-Og du skyter meg. -Det stemmer.
-Jeg vurderer å skyte deg uansett. -Kom igjen.
Oppfør deg.
Suárez! Klargjør en intervensjonsenhet. Vi går inn gjennom lobbyen.
Ring Gandía i panikkrommet for å koordinere.
Takk Gud. Endelig viser du at du har baller.
Professor.
Beechraft Air King 250-flyet
som fløy Rio til Spania lettet fra Algerie klokken 15:03,
fra en by som heter Timimoun.
Den ligger i Atlasfjellene.
Bra.
Minutter tidligere hadde de kjørt ham til flytrappa. Finn bilen.
Det er en ørken. Det er ingen trær.
Dere kan gå gjennom bildene
-og finne ut hvor den kom fra. -Ok.
Vi bruker værsatellittene.
Veldig bra.
Dra til Algerie. Vær i Timimoun om fire timer.
-Jeg kan ikke fly med våpen. -Jeg vet, du får støtte når du kommer.
Planen var å ikke forlate deg.
Planen har nettopp endret seg.
Jeg må samle serberne og Benjamíns team og gå på offensiven.
Vi skal slå dem overalt, så hardt og raskt at de ikke vil skjønne hva som skjedde.
Hvordan går det?
Stingene mine...
...har løsnet.
-Hvor er han? -Jeg vet ikke.
Hvor er han?
Denver…
Jeg vet ikke.
Vi er her, jævla drittsekk.
Hvor er den andre?
Jeg er her.
Greit, jeg begynner med å kutte Nairobi løs.
Kjøter.
Vil du si noe før dansen?
Nei? Vel...
-Kjøre på? -Kjøre på.
Nairobi.
Trøtting.
Du er modig som sover her oppe når alle venter på deg ved bordet.
På tide å stå opp.
Hei.
Hva?
Han sa ja.
Professoren.
Han sa ja.
-Du skal bli tante! -En tante!
-Er så glad på dine vegne. -Jeg fatter det ikke.
-Hei. -Hva?
Du får et lite geni.
Ja, og vi skal kalle det...
Hva?
Ibiza.
Herregud, jeg elsker det. Ibiza.
-Jeg elsker det. -Kall det Ibiza…
-...og du vet dere vil ha det gøy sammen. -Barnet vil bli så populært på skolen.
Det er ikke en by, det er en øy.
Vet du hvilken annen regel vi skal bryte?
Å ikke treffe hverandre.
Du skal være tante.
Vet du hva?
Du skal være gudmor.
Ja, kjære.
-Jeg ser så frem til det. -Jeg også.
Jeg også.
Jeg kan ikke tro det.
Hva?
-Ibiza, sant? -Selvsagt.
Ingen flere julaftener alene med Helsinki.
Han kan ingen julesanger engang. Fra nå av blir jula feiret med familien.
-Hva skjer? -Hva gjør dere?
Feirer en alenemor.
Er du gravid?
-Ja! Nei, etter ranet. -Jeg visste ikke at du hadde kjæreste.
Ikke jeg heller.
-Hva? -Det er en venn med fordeler.
Vil dere vite babyens navn?
Ibiza!
Kjøter.
Jeg vil ha dere mot veggen. Senk våpnene.
Jeg ville bedt dere om å legge dem ned, men jeg kjenner meg selv,
jeg kan ta litt av.
Så la oss vise gjensidig respekt.
Senk dem.
Kom igjen.
Jeg sikter mot hodet hennes.
Jeg har skuddsikker vest, og hun er bundet.
Så dere treffer ikke meg.
Kom igjen.
Senk den jævla pistolen, idiot!
Hørte du meg ikke?
Sånn, ja.
Sakte.
Skal vi danse?
La oss danse.
Du faller, kjære.
Beklager.
Se på tjukken. Hei, tjukken.
Det holder.
La henne gå nå.
Ta det rolig.
Rolig.
Jeg skal la henne gå. Ta det med ro.
Jeg skal la henne gå.
Sånn.
Det var det.
Kjøter.
Jeg sa jeg skulle drepe deg.
Nei!
Tekst: Anya Bratberg