EN NETFLIX-SERIE
MADRID 5 DAGAR EFTER DAGEN D
Åh, Alicia…
Enda utvägen är att ta skulden.
Och vem ska göra det?
För CNI, Prieto.
För polisen, du.
Paketet är levererat. Ge mig två minuter.
Du ska ta på dig skulden ändå.
Var stark. Vi är med dig.
Lissabon! Välkommen till centralbanken.
Regeringen gav ordern.
CNI, polismästarna och inrikesministern.
Alla visste om det.
Vart fan ska helikoptern?
Rättegången mot Alicia Sierra har inletts…
…och en häktningsorder har utställts.
-Ja! -Kom igen!
Professorn. Lissabon är med oss.
Lyssna på mig. Det här kriget…
Vi ska vinna det.
För Nairobi.
-För Nairobi. -För Nairobi.
För Nairobi!
-För Nairobi! -För Nairobi!
Schackmatt, din jävel.
Tvinga inte att skjuta, för jag vill gärna döda dig.
Jag är en död mans hustru.
Jag är en vanärad polis.
Jag är en torterare i mina käras ögon. Tack vare dig.
Jag sätter ingen kula i hjärnan på dig
eftersom det finns nån som behöver mig de kommande 18 åren.
Men gränsen är hårfin.
Om du driver mig över den, gör jag det. Med ett leende.
Du bor här.
Det är ditt gömställe.
I den äckligaste hålan i hela Madrid förstås.
Du bor där en råtta hör hemma.
Vad tänker du göra med mig?
Jag ska få dig att röja din plan, sen överlämnar jag dig.
Jag ska se till att du åtalas för terrorism,
får livstids fängelse och aldrig får se dagens ljus igen.
Lyssna nu noga.
Din dom
blir vår frälsning.
-Se, så samhällsmedvetna de är. -Ja.
Vilka vackra människor.
Och du och jag här, far och son. Så fint.
Vår far och son-relation har inte precis varit idealisk, pappa.
-Men jag har förlåtit dig. -Förlåtit mig för vad?
För att du föddes.
Jag hade en mycket speciell och enastående relation med din mamma.
Och du hamnade i vägen för vår lycka.
Jag ville bjuda ut henne på middag, resa,
älska på vackra platser världen över, men du föddes och tog allt från mig.
Du var som en kärnstridsspets som sprängde bort den drömmen.
Jag vet inte, pappa. Alla får barn, man anpassar sig.
Se på humrarna!
Vi äter här. Kypare!
Två akvavit och menyn, tack.
Rafael.
Rafael… Vi är här för att börja om på ny kula.
Inte för att vältra oss i vår bitterhet.
Du har rätt.
Det som har varit har varit. Det är lönlöst att skänka det
för mycket tanke.
Kom.
Jag är glad att vi är här och att vi är tillsammans.
Jag menar det.
Tatiana.
Tog du med din flickvän?
Det är en familjesmekmånad för oss tre.
Jag går på toaletten.
Mår han bra?
Han är lite arg. Han visste inte att du skulle komma.
Vet han att han är här för ett rån?
Älskling, de avgörande sakerna i livet kommer alltid oväntat.
Vad händer sen?
Efter Paris-planen?
Då tar Rom-planen genast vid.
Nej.
-Rom? Allvarligt? -Ja.
-Underbart. -Är det underb…?
Vad har flugit i dig? Ismannen själv?
-Låter du romantiken styra? -Självklart inte.
Och vad blir det efter Rom? Venedig-planen?
Jag menar förintat till aska-Rom. Rom efter Nero.
Nero?
Det låter inte lovande. Fortsätt.
Om vi fritar den enda de har gripit,
och för in personen i banken framför näsan på dem,
blir det så förnedrande att de vill förgöra oss fortast möjligt.
De slår till med maxstyrka.
Armén.
-Vi ingriper omedelbart. -Ett ord, överste.
-Vi spånar sen. -Jag behöver backup.
Jag behöver Kataloniens och Baskiens bästa poliser.
-Och det här. -Bra idé.
Visst, för dem till Puerta del Sol. Det sägs att Pikachu är ficktjuv där.
-Bara armén kan lösa det här. -Detta är en civil fråga för polisen.
Det handlar om nationens säkerhet.
Jag sätter in soldater, såna som antingen segrar eller dör.
Martínez, ring upp major Sagasta.
En bataljon, kanske två. Jag vet inte.
De bryter in med full kraft. Att döda gisslan blir det minst onda.
Och sen?
-Hur går det där nere? -Vi har smält ner 59.
Koppla in pumpen. Vi börjar extrahera.
Det är 31 ton kvar. Planen är att smälta dem.
Min närvaro ändrar allt. Extraktion är prio ett nu.
Vår enda chans är att ta guldet vi lyckats smälta fram till dess.
Jävlar…
Hela Rom-grejen gjorde mig väldigt tänd.
-Hur lång tid har vi? -Tre, fyra timmar.
Man utreder många spår och en helikopter är i luften.
Var är helikoptern?
Den flyger sydväst från Guadalajara. Vi är 11 minuter efter den.
En F18 från basen i Torrejón kan skjuta ner den.
Nej, vi behöver piloten levande. Den måste ju landa.
-Och då är vi där. -Ja, överste.
Bear 21, det här är Bravo Tre.
Du måste genast landa. Jag upprepar, landa genast.
Rör mig inte! Skadan är nära lårbensartären.
-Sy såret och få tyst på honom. -Kom, hjälten.
Bara en kirurg på sjukhuset får röra mig.
Vad i helvete har du gjort? Du fick följa med på ett villkor:
Avslöja aldrig din identitet. Du var en gisslan i gisslan.
En kille hade en M16.
Arturo med en M16 är hjälplös. Arturo med ett granatgevär är hjälplös!
-Vi har regler. -Jag kan ha räddat ditt liv.
En smula tacksamhet vore inte fel.
Du skulle behålla Cincinnati om de tog oss.
Det var dealen.
Du hade ditt alibi. Du sumpade det.
Nu har min son ingen plan B längre.
-Manila hade inget val. -Nej.
Vi anförtrodde henne vårt barn, och hon skiter i det.
Arturo är ofelbar.
Vad han än gör. Om han har en M16, gnider kuken mot dig
eller antastar gisslan. Det är jämt nån annans fel.
Hör på.
Om vi mister Cincinnati är det vårt fel.
Vi är här för att vi ville det. Så sluta snacka skit.
Det är inte över än.
Lystring!
Vi byter fas. Jag upprepar, vi byter fas!
Ta resten av tackorna och koppla in extraktionspumpen.
Nu! Sätt fart!
Kom igen! Vad glor ni på? Sätt fart!
Åtta timmar till på max och allt är smält.
Det kommer i andra hand. Extraktionen går före.
Det krävdes 90 ton för att komma levande ut, men nu räcker 60?
Lissabon är inne i banken.
Det påskyndar ett ingripande vi inte kan bemöta.
Vi måste föra ut guldet nu eller aldrig. Förstått?
Visste du att räddningen av Lissabon skulle äventyra vår plan?
-Jag visste inte ett skit! -Så klart. Helvete!
Vi hade inte sagt ja.
Om ett fritagande äventyrar planen, stannar personen i finkan. Punkt slut.
Det gäller alla.
Jag ger inga order.
Förr gjorde du det.
Vad är du nu? En springpojke?
Kompis, vi har börjat improvisera, och det är då folk dör under stötar.
Lissabon till Professorn.
Lissabon till Professorn. Hör du mig?
Lissabon till Professorn.
Hur länge förhörde de dig i tältet?
Trettio timmar.
Varför? Är det för länge för att hålla käften?
Inte för mig.
För dig, vet jag inte.
En polisbricka kanske gjorde dig nostalgisk.
Sen avslöjade du hur vi ska föra ut guldet.
Jag har åtminstone inte min röv på varenda klubb i Panama.
Professorn, Lissabon här. Svara.
Vad fan gör Raquel där?
Han måste vara ute och följa Marseille.
Vi ska stämma av om 20 minuter.
Om vi har 20 minuter, behöver jag duscha.
Och en röd overall.
Till er tjänst, Professorskan.
Hur kom Raquel in i banken?
Hur kommer dina vänner ut?
Och guldet?
Okej, ut med språket,
annars skjuter jag dig.
Jag har varit under pistolhot många gånger.
Då är det här inget hot.
Satan, vilken självbehärskning.
Nu ska vi prata
för att undvika ytterligare djupa sår. Okej?
Ni smälter ner guldet.
Varför?
Vi smälter ner det till grus…
Till
tvåmillimeterskorn för att få ut det.
Jag visste det.
Hur får ni ut det?
Enda möjliga vägen.
Genom kloaksystemet.
Det kommer ut geggigt och utblandat i vattnet.
Du tycker att jag är dum, visst?
Kloakerna är fulla av underjordiska polisenheter.
Säg sanningen.
Kornen flyter förbi insmetade i lera. De ser dem inte.
Så…
Om ni för ut det genom kloakerna…
Vad gör du här?
Vad fan gör du här?
Kom!
Major Sagasta, överste Tamayo från centralbanksoperationen.
-Sagasta här. Är nåt på tok? -Du ska leda ett angrepp på banken.
Nej. Jag har permission.
Det är inte läge att krossa mina kulor med dina kalla nävar.
-Du känner till min bakgrund. -Allt. Därför ringer jag.
Afghanistan, Jemen, piraterna vid Afrikas horn, Boko Haram…
Vet du vad de uppdragen har gemensamt?
-Vadå? Myggor? -De var undercover-operationer i utlandet.
Inga vittnen.
Varför skulle jag röra en civil sak
med spanska folket och justitieministern som publik?
Ett, det är en order. Två, du gör det för ditt land.
Räcker inte det? De angriper guldreserven och du har svurit en ed.
Låt mig förklara ett par saker, översten. Tre saker, faktiskt.
För det första har inte tillfälle uppstått under samtalet
att säga att jag bajsar.
Jag antar att det är för sent nu.
För det andra är jag där om 40 minuter.
För det tredje, jag går in med mitt team som jag litar på.
Gänget från Afghanistan, Jemen och Mali.
Jag vill ha alla.
Vad liknar det här?
Den här.
Överlämna mig till polisen.
Nix.
Om jag för dig till polisen eller ett fängelse, flyr du bara.
Oavsett vart jag för dig, har du en plan och flyr.
Svara på min fråga: Hur ska ni få ut guldet?
-Knuffa mig och du blir aldrig rentvådd. -Hur?
Vad ska du ge dem? Ett mosat lik fullt med kulor?
-Guldet. -De ser dig som galen.
Då så, då flyger vi.
Har situationen klarnat nu?
Du förstår inte.
Jag kommer aldrig
att förråda mitt gäng. Fattar du? Aldrig!
Hör på nu. Planen är utformad så att de överlever alla motgångar,
till och med min död.
Så, nu gör vi det här…
Kasta ut mig i tomma intet!
Eller bättre, skjut mig!
Töm magasinet. Kom igen, jag kan inte bärga mig. Gör det!
Gör det!
Om jag bara kunde det.
När de får höra om Murillo kommer helvetet att braka loss,
och nån måste ta skulden. Vi kan dela den. Var och en tar sin del.
-Eller så får nån annan ta den. -Vem? En kollega?
Nej, påven Franciskus. Ut!
Ja, en kollega. En tidigare officer.
En förrädare, Alicia Sierra. Hon måste jobba för Professorn.
-Hur vet vi? -Jag behöver inte veta det.
Vi måste ha haft en mullvad. Det var hon.
-Men vi har inga bevis. -Bevis? Vilka bevis?
Bevis kan fabriceras, om så behövs.
Är vi gröngölingar?
Martinez, ta fram Sierras mejl. Vi måste bevisa att hon läckte
Prietos kontakter med Osman och allt om Algeriet.
Spåra hennes mobil. Placera henne vid Nationella domstolen.
Klara bevis för hennes allians med Murillo.
-Då måste mobiloperatörerna samarbeta. -Operatörerna gör som CNI säger.
Antoñanzas, få rättsmedicin att stoppa Nairobis obduktion.
En arméläkare får skriva under rapporten. Bara en skottskada ska tas med…
Gandías träff.
Vi säger att när Sierra gav order om eld hade Nairobi skottsäker väst.
Allt var alltså en fars.
-Då tror jag att vi fått med allt. -Överste, vi bryter mot lagen.
Värre än de gör, och jag tror på lagen.
Därför går jag.
Vart tror du att du ska, Puh?
Om jag stannar anger jag alla som deltar i detta.
Vem ska du ange? Du är den enda bedragaren här.
Du hittade Professorns hangar. Du kunde ha hindrat hans flykt.
Så spela inte Gandhi nu.
Jävlas inte med mig! Jag höll på att vakna ur koma.
Jag har inspelningar från din mobil.
Du är helpackad…
Dina samtal till Murillo.
Efter 15 år tillsammans, som din jäkla knähund.
Hon greps inför dina ögon och du vägrade hjälpa Prieto,
för du dreglade som en kärlekstörstande valp.
Säg nåt, Angelito.
-Jag bemöter inte det där. -Börja då förhandla.
Annars åker du i fängelse före Rio, Tokyo och Tjotahejti.
Du befordras härmed till inspektör.
Vad sägs? Kanske blir du kommissarie senare.
Om jag förhandlar, gör vi det på mitt vis. Jag bryter inte mot lagen.
"Jag bryter inte mot lagen."
Ditt jobb är att förhandla. Vi gör smutsjobbet.
Överste.
Helikoptern saktar in.
Markenheterna är sju minuter bort.
De måste skynda sig. Väggen ska spärras. Luftinsatsen fortsätter.
Vad är det, Maserati?
Din overall, en handduk och…
ett par av Helsingfors kallingar.
Jag skojar. För fan.
-Tack. -Förlåt för innan.
Jag ville se din reaktion.
Och? Reagerade jag rätt?
Du känns inte stressad.
Jag vet att de krossar oss.
Och ändå ser jag det romantiska i situationen.
Jaså?
Hur då?
Han grävde en 12-meterstunnel för att få ut mig från domstolen.
Han flög mig runt hela Madrid i en stridshelikopter.
Sen fick han in mig i centralbanken framför näsan på 3 000 poliser.
Mycket vackert.
Ja.
Kärleken växer exponentiellt under stötar.
Jaså?
Hur då?
För att…
…varje sekund kan vara ens sista.
Adrenalinet får en att leva fullt ut.
Man vill inte spara nåt till senare.
Det är definitivt mer romantiskt än fredagshandlingen.
Jag har vetat det sen första gången jag kysste nån före ett rån.
Hjärtat bultar.
-Redo? -Redo.
Man går in…
-Ingen rör sig, era jävlar! -Upp med händerna! Det är ett rån!
-Gör det. Fort! -Plånböckerna!
-Upp med händerna! -Sätt fart!
…skapar kaos.
Du är en gudinna!
Öppna kassan, för helvete! Kom igen. Nu!
Ut härifrån! Nu!
Och mitt i kaoset…
Kom igen! Sätt fart!
…ser man honom i ögonen och inser hur jävla lycklig man är.
-Plånböckerna! -Kom igen! Snabbare!
Kom igen!
Man sticker med en ryggsäck full med deg, vrålar på motorcykeln…
Man känner sig
osårbar, mäktig.
Man klamrar sig fast vid honom i 180 km/h.
Över gränsen in i Portugal.
Sen stannar man till nånstans,
för man kan inte motstå lusten att älska längre.
Man vill sluka tiden innan den försvinner.
Och det
gör varje ögonblick så magiskt…
Du pratar inte om Rio, eller hur?
Det var före Rio.
Han dog under ett rån.
Jag var där.
Jag visste att jag aldrig skulle hitta sån kärlek igen.
Han var mitt livs kärlek.
Är Mozart din favoritkompositör?
Jag skulle faktiskt välja, för jag är ett stort fan…
-Robert Schumann. -Vänta tills du hör mig spela Schubert.
Det måste jag se. Jag menar höra.
Varför har du inte sagt att din son älskar Schumann?
Han är så charmig.
Jag går på toa. Beställer du mer champagne?
Givetvis, älskling.
Spanar du in min fru?
-Seriöst? -Du har stött på henne hela eftermiddagen.
-Jag är bara artig. -Du flörtar.
-Du har kanske misstolkat nåt jag… -Se mig i ögonen.
Är hon snygg?
-Det är irrelevant. -Ja eller nej?
-Jag tycker att hon är vacker. -Skulle du älska med min fru?
Som din far ser jag om du ljuger.
Om situationen vore annorlunda,
och du inte hade ett formellt förhållande med henne…
Det är smickrande att en ung man som du vill sätta på min fru.
Det förstår du väl?
Ser du hur förvirrande livet kan vara? Paradoxalt.
Ett exempel…
Jag framstår som en god far om jag vill arbeta med min son, men…
Om jobbet är ett rån, skulle säkert nån moralist opponera sig.
Jag kommer aldrig att stjäla med dig.
-Jag är ingenjör. -Jag vet.
Elektronikingenjör.
Med en forskarexamen i cybersäkerhet…
…från MIT i Massachusetts.
Jag betalade.
Varför gjorde jag det?
Du…
Du är
avskyvärd
och självisk.
Söker du ett grått liv styrt av scheman, möten och mejl?
Ett evigt hamsterhjul som slukar all din energi?
Där en månads semester om året som en hägring av frihet?
En hägring av frihet blir allt du har i fängelset.
Mitt jobb leder varken till fängelse eller döden.
Död är ett ord som, a priori, refererar till allt som inte existerar.
Och när man väl är död, minns man inte att man har levt.
Så det var därför du ville träffas.
Är det så? Och du säger dig älska mig?
-Men nej, du struntar i om jag dör. -Du får inte dö innan du har levt!
Jag ger dig
en väg till friheten.
Vi tjuvar är de verkliga befriarna.
Och om vi en dag måste betala för det vi har gjort,
må så vara.
Madrid är inte Bermudatriangeln.
Vi kan inte få en 11-tonshelikopter att försvinna.
De kommer att följa Marseille med radar, satelliter och Natos missilförsvar.
Så fort Marseille har släppt av Lissabon…
…är han chanslös.
Helikoptern går ner!
-I vilket område? -I Guadalajara. Det liknar en bondgård.
-Den landar! -Vi är på väg.
Koordinaterna, snabbt.
Fyrtio grader, 33 minuter, 47 sekunder, norr.
Tre grader, 12 minuter, 34 sekunder, väster.
För att rädda din dam, försatte du Marseille i knipa.
Du har rätt, Benjamín, bortsett från att vårt trolleritrick fotsätter.
-Polis! -Håll positionerna!
Två till helikoptern. Fort!
Ner på marken!
-Det är min bondgård! -Ner! Jag sa ner! Händerna på huvudet.
Ner på marken! Nu!
Tomt!
-Tomt! -Tomt!
Ingen skyldig part skulle nånsin kräva skadestånd
på ett så argt, tjatigt…
-De dödade mina lamm. -Håll käften!
…irriterande vis.
Res dig!
Vem betalar för lammen din kollega dödade? Vem?
Han är inte en av oss. Käften!
-Vem fan är det? -Han låter som ett offer.
Han landade på flocken med hög hastighet. Galning!
-Var det bara en man? -I helikoptern? Ja, bara en. I bilen…
Boris, hur många var det i bilen? Var det två?
Nej, bara en. De körde bort ihop, men det var bara en som väntade.
-Bilmodell? -Den liknade en likbil.
Vid det laget har de bara en ledtråd, den röda Volvon.
Kamerorna vid domstolen filmar den när vi fritar Lissabon.
Och det är precis vad ni ska berätta för dem.
Fråga om det var en röd Volvo från 1990-talet.
-En Volvo? -En röd kombi. Jag vet inte märket.
Volvo, ja. De körde mot Albolleque.
Det här är kronan på vårt trolleritrick.
För från och med nu…
…förändras allt.
Vi har dem. Det är de.
Anropar alla enheter.
De misstänkta färdas i en Volvo 240, registreringsnummer 15318 VCM.
-Kapten. -Ja, överste?
-Ta samma väg. Skynda er! -Uppfattat.
Miranda, du stannar här. Alla andra, vi kör nu!
Öppna en kommunikationskanal.
-Team, lägesrapport. -Fordonet är två kilometer bort.
Bilen måste stoppas.
Lystring. Misstänkt bil närmar sig, 1,5 kilometer.
Kom igen!
Misstänkt bil närmar sig, 1 000 meter.
Lystring. Det är Professorn.
Han kan komma ut med en rökbomb. Han är Houdini.
Fordonet närmar sig mycket snabbt, 500 meter.
Vi ser bilen. Redo att skjuta.
Stanna bilen! Stanna bilen, för helvete!
Skjut mot däcken, idiot!
Eld!
Ut ur bilen!
Ut ur bilen, för helvete!
Ut ur bilen!
Det är en bomb!
Ner på marken!
Vad händer?
De har min fru!
-Är det Professorn? -Vi kidnappades utanför frisören.
En kvinna kidnappades utanför sin frisör.
Utan anmälan täcker försäkringen inte lammen.
Håll käften, för fan. Sätt igång att jobba igen.
Och sen, när vi låtsas återgå till arbetet på gården…
Kom. Vi måste mata korna.
…flyr vi.
Vi har blivit lurade, överste.
GULDMUSEUM
Varför smälter vi inte ner det här?
Guldet är redan stulet. Det kan inte stjälas två gånger.
Det tillhör quimbaya-, inka- och quechuafolken.
Om nåt, borde vi lämna tillbaka det.
-Det är en skatt. -Jag skulle inte kalla det skatt.
Min tvååring kunde göra en sån om han försökte.
-Lätt. -Kom.
Anropar Professorn.
Skynda dig annars blir de nervösa.
Kontrollanrop till Professorn.
Professorn här.
Hej, Sergio.
Paris-planen lyckades.
Vi inleder Rom-planen. Vi börjar extrahera om en timme.
Vi extraherar inte.
Detta kan vara sista gången ni hör av mig.
De känner till reservoaren.
Och om nån upptäcker reservoaren?
Då är det över.
Hej, Lissabon.
Hej, Tokyo, Helsingfors…
Tja… Hej, till alla städer ni kommer att minnas, men aldrig mer besöka.
-Vem är det? -Inspektör Sierra.
-Hon leder utredningen. -Nåt i den stilen.
Hur mår du Raquel?
Du åker känslomässig berg- och dalbana, inte sant?
Först hölls du i tältet.
Sen flög du runt som en liten, fri fågel.
Och plötsligt, bom!
Allt är över.
Vi vet båda att det här kostar.
Nåväl.
Det är dags att betala.
Priset kan bli väldigt högt, pappa.
För när det är dags att betala är du inte här
på lyxrestaurang och äter hummer.
Du sitter i en polisvan. Och ditt liv, allt du byggt upp bara…
…försvinner.
Eller ännu värre. Du ligger i en blodpöl, död…
…som min farfar.
De värdefullaste sakerna i livet är dyra.
Revolterna.
Friheten.
Idealen.
Några sista ord, Professorn?
Förlåt, Raquel.
Förlåt mig, Rio.
Förlåt, Palermo.
Förlåt, Helsingfors.
Förlåt, Manila.
Förlåt, Bogotá.
Förlåt mig, Stockholm.
Förlåt, Denver.
Förlåt mig, Tokyo.
-Förlåt mig. -Det räcker.
Det är bra så.
Professorn…
Gråt nu inte.
Det blir inga slag utan stora motståndare.
Och ni, jag skulle gärna leda terapi för er i några timmar,
och kommentera era bästa drag, som illern i kloaken.
Jätteroligt. Men vi har mycket att prata om här.
Okej? Klart slut, raringar.
Det måste finnas en plan B. Professorn har alltid en plan B.
Inte den här gången. Det finns ingen plan B.
Är han så självgod? Planerar han för allt utom att han misslyckas?
-Det kan jag inte tro. -Vad föreslår du?
Guldet kan bara tas ut en väg.
Det finns ingen plan B, för bara plan A funkar.
Vi sitter kanske fast,
men än är vi inte döda.
Armén!
Soldater.
Många soldater.
Det är nu du krockar med en vägg i 150 kilometer i timmen.
Vägen slutar här.
Alla råkar ut för det nån gång i livet.
En dag diagnosticeras din bror med en dödlig sjukdom.
En dag inser du att du aldrig får se ditt barn igen.
Att du aldrig återser dina vänner.
Eller älskaren du aldrig hade.
Pappa.
Att allt du har kvar är din pappas sista kram.
En annan dag lämnar du en bank med din pojkvän,
när ett skott avslutar allt på en sekund.
Att din familj…
…aldrig kommer att samlas igen. Att allt vi upplevt, klädda i rött,
tog slut här.
Det här var slutet på vår gemensamma resa.
Undertexter: Jessika Johansson