SERIÁL NETFLIX
Když jste sto hodin zavření, spoutaní, chystají se vás zabít
a přišli jste o nejlepší kamarádku, těch sto hodin se zdá jako sto let.
Vyjít ven…
je pak největší svoboda na světě.
Co na tom, že na vás míří vojáci?
Neozbrojení,
bosí,
s tváří zalitou sluncem a obklopení tichem…
si připadáte svobodní.
Předávali jsme tím vzkaz s nadějí.
Lisabon tam byla s námi. Vycházela z banky,
místo aby byla u Národního soudu nebo ve vězení, jak si všichni mysleli.
Plukovníku Tamayo!
Bílá vlajka!
Říkali jsme jim, že když to dokážeme…
dokážeme cokoli.
A lidi začali věřit na zázraky.
Suárezi, ať je tvůj tým do minuty připravený!
Chci čistou operaci!
Hlavní jsou ty tři mrchy, pak rukojmí. Chci je tady, a je fuk, jak to uděláš!
Slyšeli jste! Připravte se!
To nemůžeme, Tamayo.
Vysmála se nám do ksichtu. Musím ji o ten úsměv připravit!
- Půl minuty! - Mají bílou vlajku.
Je to symbol míru už od punských válek.
Respektovali to i nacisti. Vážně to budeme přehlížet
- před zraky celého světa? - Jsme připravení.
- Čekáme na rozkaz. - Já tě slyšel. Přemýšlím!
- Vyjednáváním ze sebe uděláme debily. - Ne.
Tahle bitva má ukázat, kdo je v týhle válce hodný a kdo zlý.
Jestli mají koridor, uděláme ho taky.
Musíme působit přátelsky. Bez kravaty,
saka, vyhrnout rukávy a jít bez neprůstřelné vesty.
Budu vypadat jak socka.
Budeš tvrdý jako skála, Tamayo. Musíš být drsný!
Dáš jim ultimátum. Za dvě minuty vejdeme dovnitř.
Musíme tam vyvolat paniku. Ukaž jim, že jsou v prdeli.
Ty víš jak na mě.
Připravte bezpečnostní koridor, abych s nimi mohl vyjednávat.
- Na ně, plukovníku! - Do toho, plukovníku!
Guvernére.
Co tu dělá armáda?
Tohle už není občanský konflikt.
Dva prapory, útočné jednotky…
Jdou dovnitř.
Už bylo načase.
To není dobrá zpráva.
Pro policii jsme rukojmí.
Pro armádu jsme civilní ztráty.
- Opouštím zabezpečenou oblast. - A to má znamenat co?
Zastřelí každého, kdo má masku.
Přišli je hlavně zabít,
ne nás zachránit.
Tři Grácie se přišly přihlásit k loupeži.
Odhalily jsme tváře, aby všichni viděli,
že nejsem u Národního soudu,
nevyslýchají mě ve stanu a nejsem ve vězení.
- Co kurva chceš? - Gandía je zraněný.
Musím ti něco ukázat.
Zvedni ruku. Všichni víme, co to znamená.
Palermo.
Tak jo, ty podlá zmije.
No tak.
Má šrapnel mezi krčními obratli.
Jeden špatný pohyb, a už nikdy nepohne rukou…
nebo plícemi. Říká se tomu frenický nerv.
Nutně potřebuje neurochirurga.
Třeba armádního. Pár jich tu máš.
Na co čekáme?
Doběhneme do stanu. Teď!
Nezastřelí nás. Nemůžeme se vrátit do banky.
Ale můžeme.
Ostatní rukojmí nic netuší.
Nakonec to stejně zjistí. Každý tu kope za sebe.
Je naší povinností něco udělat.
Přišel jste se stát hrdinou?
Tak teď nastal čas.
Když tam pošlu doktora, počkám čtyři hodiny,
než tam pošlu armádu. Víš, že to udělám.
Použila jsi jedinou kartu, která ti zbyla. Gandíovo zranění.
Necháš ochrnout muže, kterého jsi zneužil?
- Pusťte ho a ošetříme ho. - Z toho nebudu nic mít.
Ale budeš.
Řeknu ti proč.
Jestli ho nepustíš, půjdeme dovnitř rovnou.
Ale pokud ano, budete mít asi hodinu, než mi prozradí,
co tam chystáte.
Je to na tobě.
Musíme to probrat.
Samozřejmě.
Vypadá to, že budu pryč dřív než ty, Sandokane!
Co to kurva děláš?
A v tu chvíli…
Musíme Gandíu propustit. Tu hodinu potřebujeme.
…byla Lisabon jediná, kdo si všimnul drobného detailu…
Lisabon?
…který zásadně zamíchá pravidly hry.
Nemají Profesora.
- Co? - Cože?
Dal nám ultimátum, ale nepoužil svůj trumf.
Když má v jednom tahu šachmat a nezahraje ho…
Ani neví, že ho má.
- Přesně tak. - Sierrová jedná na vlastní pěst.
Začínám mít toho magora ráda.
Připravte Gandíu.
Teď to tomu hajzlovi spočítám.
Bogoto, přestaň!
Jsem sice v háji, ale i tak ti nakopu prdel!
Sakra. Máme ho pustit. Nesmíme jim ho poslat po částech.
Vynesou ho nohama napřed!
Rychle, ministr na mě čeká s medailí.
Drž hubu, sráči!
Každou ranou dáš jednu i nám.
Ta tvoje hrdost nám to celý posere!
Už jsme v prdeli.
Tohle na tom nic nezmění. Zbývá nám už jen důstojnost.
To je pomsta.
- A pomsta je sobecká, to víš. - Je to projev úcty.
K nám a k naší popravené parťačce.
- Tohle to je. - Má pravdu!
Zbláznili jste se?
Lisabon souhlasila, že ho propustí. Kupuje nám čas.
Lisabon neznám, ale znal jsem Nairobi.
Zničíme ho, než nám všechno posere.
Takže teď ho zabiješ?
Jsi ten hajzl, co zezadu křičí: „Zabijte ho,“
protože to sám nedokázal, když měl šanci.
Neměl jsi na to koule. Zastavil jsi.
Tak přestaň blbnout!
A teď se porvete mezi sebou.
Ty si na mě budeš vyskakovat?
To on je vrah. On stisknul spoušť.
A celé to vymyslel tenhle parchant!
Tak to přestaň házet na mě.
Mám donést na forenzní kytku?
Vaše kámoška bude asi ještě teplá.
A dokonce i pevná.
Co bys dělal, kdyby byla Stockholm mrtvá? Dals pěstí i Arturovi.
Ten parchant zabil jednoho z nás.
Ty můžeš mít svý důvody, a my ne?
Dělej si, co kurva chceš.
Vážně ti na tom tak záleží?
Brácho…
jinak si důstojnost nezachováme.
Je tvůj.
Dáme si přestávku, než se holky vrátí.
- Tak jo. - Do toho.
Pustíme Gandíu.
Ale nejdřív se musím poradit s Profesorem.
Zeptej se ho, na co chceš.
Máš čtyři minuty.
Tak co navrhujete?
Uspořádat útěk.
S 10, 15 nebo 20 rukojmími.
Domluveno.
Odveďte je do bezpečí.
- Vždyť uvnitř není bezpečno nikde. - Ale je.
No tak…
Všechny čtyři trezory se otevřou na můj otisk prstu.
Vraž mi.
Máš mi vrazit!
Dělej!
- Víš, proč tě zabiju? - Protože jsem ohrabával zadek tvý holce.
Ne. Protože jsi fašoun.
Jakmile pozvedneš zbraň, abys bránil svou zemi,
nazve tě nějaký hajzl fašistou.
Otevřete!
Jen fašisti říkají „kříženka“.
„Cikán.“
Co to sakra?
Zavřete dveře. Do řady!
Zpátky! Dělejte!
- Řekla jsem dozadu! - „Cigoš!“
- Čelem ke zdi! Ruce vzhůru! - Přestaňte!
Palermo byl „jednookej teplouš…“
Dost!
- Nech je být! - Přestaňte!
…a „negr!“
- Co to děláte? - Jsi rasista!
My se pokoušíme udělat zázrak, a vy se tu perete?
Jsi šovinista!
- Zastav je! - Ne.
Homofob!
A tohle je pro tebe.
Bogoto!
- Zabil Nairobi. - Policajti nemají Profesora.
Nairobi by to nechtěla.
Tamayo o Profesorovi vůbec neví. Není to šachmat.
Máme šanci.
- Zabil ji. - Pusť ho.
Nech ho.
Pořád tě rajcuju?
Tokio…
Tvoje škoda.
Bum!
No tak, přestávka skončila!
- Zašij mu to. - Zabiju tě, kreténe!
Ona mě položila, zasranej Sandokane!
Ne ty!!
K zemi, vy teroristi!
Do prdele!
- Tudy, rychle! - Odveď je pryč!
- Denvere! - Denvere!
Do prdele.
To nic, jen klid.
Ukaž mi tu ránu.
- Zůstaň v klidu. To nic. - Kulka vyšla ven.
Potřebuju lékárničku!
- Dělej! - Jdu!
Jdi pro ni. Vezmi si zbraň!
Helsinki, Manilo, rukojmí uprchli.
Dostali Denvera a pár vlastních. Mají zbraně!
Rozumím.
Jdeme!
Zůstaň tady. Ať se nikdo ani nehne.
Jdeme!
Ukaž.
Ten parchant.
Denvere.
Ošetři Gandíu, je přednější!
Denvere!
Kurva!
Chci lékařskou jednotku u dveří!
Vedoucí ostrahy banky se chystá vystoupit s vážnou prognózou.
Teď je řada na vás. Povedete zásah.
S kým?
Se zvláštní jednotkou III. Většinu z nich znáte.
- Cañizo! - K službám, pane!
Připravte okamžitě své muže.
Ano, pane.
- Co ta nahrávka? - Zní to jako střelba.
Říkal jsem, že chci svůj tým.
Chci je.
To máte smůlu.
Plukovníku, budou to jatka.
Potřebuju muže, kteří se nezeptají, kdo je v té masce, než vystřelí.
A to vojáci udělají, protože jsou naučení,
že musí rukojmí zachránit.
Potřebuju lidi, kteří tam půjdou dobývat území, ne zachraňovat životy.
O jakém procentu obětí z řad civilistů mluvíme?
No, nepočítejte s tím, že jich…
přežije víc jak 30 procent.
Buď půjdu se svým týmem, nebo tam nejdu.
S vaším týmem?
Mateo Canalejas, zatčený za hraní ruské rulety
se služební zbraní v baru v Tbilisi.
Arantxa Artecheová pořádá na Gibraltaru ilegální opičí zápasy.
To vážně?
Salvador Torrecilla předstíral, že ho unesli Boko Haram poté,
co šest dní klátil dceru malijského ministra.
Mám pokračovat? Ramiro Vázquez, odborník na výbušniny,
je v psychiatrické léčebně.
To já všechno vím. Jsou venku a čekají.
Zavolal jsem jim, když Profesor házel bankovky.
Dojdu pro ně…
Plukovníku.
Sagasto!
Nedělejte si ze mě prdel.
Doprava!
Palermo! Pojď si hrát, ty hajzle!
Do prdele!
Kurva!
- Střílejte vesty! - Miřte do stropu!
K zemi.
- Helsinki, míří za vámi. - K zemi!
Slyšíš, tlusťochu?
Pomoc!
Tady jsme!
Kryj mě!
Lisabon!
Jsme v pasti! Ven se nedostaneme!
Já nechci umřít!
K trezorům to nepůjde, ale můžeme je dostat ven
- přes nákladní rampu. - Jak?
Dalšími dveřmi. Kryjte nás!
Jdeme!
- Do prdele! - Kurva!
- Míří k nákladní rampě. - Za nimi!
Palermo, se mnou. Půjdem dalšími dveřmi.
Helsinki, běž do horního patra. Hlas nám pohyb armády.
Zbraně, střelivo, lidi, cokoliv. Chci vědět, že jdou.
Jdeme.
Jdeme! Matíasi, vezmi si pět rukojmích.
Jdeme!
Do knihovny, hned!
No tak!
Inspektore.
Je to potvrzené. Střílelo se tam.
Touhle chodbou. Běžte!
Jdeme. Tudy.
- Běžte! - Tudy.
Rychle!
Už se blíží!
Do prdele!
K zemi.
Dobře, jdeme.
Zpátky!
Střílejte vesty.
Pozor!
No tak!
Kurva.
Jsme v hajzlu.
Jdeme. Tudy.
- Zablokovali východ ocelí… - Kurva.
…a výbušninami.
Jsou v prdeli, guvernére.
Mají tu celý arzenál.
Jmenuji se Alicia Sierrová.
Jsem inspektorkou Národní policie. Je na mě vydaný zatykač.
Tohle video natáčím, kdyby se policie nebo CNI
snažili zatajit, překroutit nebo upravit fakta.
Ale nebudu na vás zlá, protože si dnešek žádá oslavu.
Jsme tady a koukejte, kdo je tu se mnou.
Tak schválně. Jsme ve skrýši…
tady toho lišáka.
Profesora.
Zamávejte do kamery, pane Marquino.
Pane Marquino?
- Tohle není nutné. - Ale je.
Povězte nám, pane Profesore, kdo vás zatkl?
- Vy. - Kdo?
Snažte se trochu.
Zatkla mě inspektorka Alicia Sierrová.
Přesně tak!
Na mou duši, na psí uši.
Já, Alicia Sierrová, jsem 8. dubna v 9:50
našla opuštěnou nádrž na dešťovou vodu na 21. kilometru silnice…
Můžu říct pravdu?
Chci říct pravdu.
Do toho.
Najal jsem jednoho z vašich důstojníků. Byl součástí Plánu Paříž.
Získali jsme pana Benita Antoñanzase.
Antoñanzas skočil do bazénu v rezidenčním komplexu
ze svého bytu, konkrétně z okna v koupelně.
A tehdy jsem začal zanechávat stopy.
Na obranu vašeho kolegy, řekli jsme mu, že ho zabijeme i s rodinou…
Koukejte držet zobák. Co jste měl k obědu? Papouška?
Neustále mele pantem.
Snažím se objasnit fakta a říct pravdu.
Celou tu dobu tu jen lžete.
Neřekl jste pravdu ani vlastnímu bratrovi.
- Co se děje? - Proto je teď čas…
Jdi do prdele. Koukej držet hubu!
Marseille!
Vystřelím ti mozek z hlavy! Drž hubu.
Marseille! Červený kód.
Marseille! Benjamíne!
Marseille!
Kurva!
Paráda.
Marseille! Policie!
Já už u policie nejsem, čtyřvočko.
Marse…
Marseille…
Mars…
- Potřebuješ škrtidlo. - Dobrý.
Amando, Migueli, vezměte si zbraně.
To zvládnete.
Pojďte, vy dva!
Okna.
Vy dva, kryjte nás z oken.
- Víte vůbec, co děláte? - Samozřejmě. Co je třeba.
Myslím, že ne.
Okna!
Zpátky! Vypadněte!
Přestaňte. Zranil jste dva lidi.
Jo, ale zachránil jsem čtyři a máme jejich zbraně.
Podívej se na mě!
Oba mají rodiny.
Já za to nemůžu. To ten zatracenej zpětnej ráz.
Civilní ztráty.
Tohle je válka! Nevidíte? Churchill by to bral jako vítězství.
Náboje?
- Dva klipy. - Cože?
Se dvěma klipama tu chodbu neubráníme.
Zatraceně.
Musíme to odpálit.
Když vybuchnou zbraně, spadne celá budova.
- Nemáme jinou možnost. - Potřebujeme granáty.
Kde je sakra seženeme?
Vím, kde jsou granáty. A nejen to.
Zabav je. Nenapadne je, že půjdeme pro výbušniny. Lisabon…
Hodně štěstí, Tokio!
V budově jsme slyšeli výstřely. Děje se tam něco vážného.
Je to jako vždycky. Plán Valencie nebo Peking. Je to jen show.
Vyhazují věci do povětří, abychom změnili plán.
Mají útočné pušky a civilisty.
- Suárezi. - Plukovníku.
Vedete operaci za mými zády?
- Vadilo by vám to? - Tohle je občanský konflikt.
- Vyžaduji účast na každém zásahu. - Vyžadujete? Kdo si myslíte, že jste?
Jsem velitel skupiny zvláštních jednotek.
Ať se nás snažíte ignorovat sebevíc, byli jsme to my, kdo zabil Berlína
v boji proti jeho Browningu.
Sagasto!
Sagasto, jděte tam se svými lidmi. Hned!
Tak jo.
Rio! Pojď se mnou.
- Ty parchante! - Nehýbej se!
Ty jsi ale hajzl, Denvere.
Co?
Z minulý loupeže jsi mě vyhodil, když byla dobrá,
ale zavoláš mě na tuhle, z který se vyklubala past!
Dělám to jen proto, že jsem hodná. Měla bych ti zaškrtit koule!
Uhněte!
Denvere!
Poslouchej. Krvácíš jako prase. Vrať se.
Fajn. Ruku teď chvíli neucítíš, ale bude to dobrý, jo?
Už můžeš jít.
- Co s tím budeš dělat? - Trochu je pošťouchnu.
Neříkal jste, že máme být hrdinové? Tak přesně to dělám.
Rukojmí jsou ve zbrojnici
a nám zbyly dva zkurvený klipy.
Nikam nejdu.
Nemůžeme útočit bez rozmyslu. Máme jejich zbraně.
Za chvíli zaútočí armáda.
Dani, zlato, vrať se, prosím.
Jsem v pohodě. Nic mi není.
Nejsi v pohodě.
Je naší povinností bránit pozici inteligentně.
Bránit? Italskou obrannou? Co?
S malým Messim v týmu?
A Neymarem?
A Cristianem Ronaldem?
Ne, my si nehrajeme na obranu. Hrajeme tiki-taka!
Jděte ho krýt.
Jsi na řadě.
- Granát! - Granát!
Dobrý?
Co ty?
Špatný!
Arturo!
Urvu ti koule!
Jsou přímo tady, ty parchante!
Pojď za mnou!
Do prdele!
- V pohodě? - Ne.
Mají dost munice na čtyři války!
Jsme v hajzlu.
- Co je to? - To je plamenomet, polož to.
Plamenomet?
Všechno je tu hořlavý a výbušný!
Nebojte, guvernére.
Grilovat budeme tamhle.
…pro všechny, kdo vnímají tu masku
jako symbol odporu.
Potřebujeme vás.
Stát nám vyhlásil válku.
Podlou válka.
Profesore?
Rozhodli jsme se jim čelit.
Policie jednoho z nás v cizině zatkla.
Aníbala Cortése.
Už je to skoro dva měsíce.
Dosud nebyl z ničeho oficiálně obviněn.
Profesore?
Nepožádali o vydání.
Marseille. Koupelna.
- Neposkytli mu právníka. - Jdi se tam podívat.
Drží ho v zajetí…
Haló? Je tu někdo?
…na neznámém místě a s největší pravděpodobností…
ho mučí.
Proto požadujeme…
aby bylo toto nezákonné zadržování okamžitě ukončeno.
A aby stanul před soudem respektujícím právní řád.
- Stát zahájil tuto válku… - Benjamíne.
…a my se nebudeme schovávat. - Spí.
Budeme bojovat.
Ránu…
za ránou…
A tentokrát…
to bude ještě větší loupež.
Dobrá práce, Profesore.
Příští ranou oddělám ten záchod celý,
tak mi pošli zbraň pod dveřmi a polez ven.
Dobře.
Tři, dva…
jedna.
Kdo kurva jsi?
- Horní dolní? - Já…
nemám…
jméno podle města.
Do háje! V láhvi dochází kyslík.
Už se doplňuje. Bude to chvilka.
Ve vaně jsem říkala, ať mi dáš kopačky. Ale neřekla jsem poslední slovo.
Beze mě odsud neodejdeš.
Víš to?
Musela bys mě unést.
To by byl dost blbý začátek.
Ale bylo by to sexy.
Naučila jsem se pár triků.
Jak lidi svázat, unést a tak…
Jsi tu, abys řezala ocel, nebo mě balila?
Zvládám dvě věci najednou.
A zvládla bych i třetí.
Vy tři, do prvního vozu! Pohyb!
Tady Helsinki.
Venku se začali hýbat.
Zvláštní armádní jednotka.
Mají spoustu různých zbraní.
Raketomet C-90, granátomet, kulomety,
brokovnice, pušky.
Rychle, jdeme!
Teď sedli do dvou LMV. Sakra, chystají se zasáhnout!
Bogoto, tady Lisabon. Okamžitě propusť Gandíu.
Řekne jim, že tu naháníme rukojmí.
Pusť ho, jinak sem vtrhnou.
Nemáme žádné zbraně. Rukojmí obsadili zbrojnici.
Kryjte mě! Všichni!
Do prdele!
Bože!
Proboha!
Denvere!
Jsem Cincinnatiho táta!
Ty debile.
Pojď mi dát pusu!
- Kdo je otec? Nechápu to. - Sklapni, nebo ti sešiju pusu.
Pojď sem!
- Prostor zajištěn. - Čisto.
- Připravte se na zásah. - Čisto, plukovníku.
Máme zelenou. Můžeme vyrazit.
Hned!
Hotovo.
Polez.
Ten hajzl!
Arturito!
Věříš v reinkarnaci? Jestli ne, neměl bys radši vyjednávat?
Zvládneš zadržet dech?
Dost dlouho na to, abych vojel tvou mámu do zadku.
Bude to stačit?
- Je to fentanyl. - Dveře se otvírají.
Uvidíme, jestli tě to taky odrovná.
Rukojmí!
- Co to kurva je? - Rukojmí jsou…
Rukojmí…
Přerušte zásah!
Rukojmí jsou…
Potvrzuji.
Je to Gandía, plukovníku!
Sagasto, až do odvolání přerušte operaci.
Rukojmí…
Denvere.
Vím, že mě slyšíš. Myslíš, že tě miluje?
Denvere?
Ne.
Nejsi pro ni dost chlap.
Říkávala mi,
že to já ji naučil, co je to láska.
Řekla ti to někdy? Ne!
Víš proč?
Protože nejsi dost chytrej na to, aby ses dostal tam, kam já.
Všechny nás tou svou touhou po pomstě ohrožuješ!
Ticho!
Znám toho kluka jako vlastního. Vím, jak ho pořádně naštvat.
A přesně to udělám. Až vyleze, spálím ho na prach.
Se mnou…
si nikdy neříkala: „Co s tím chlapem dělám?“
Nikdy.
A to jsem byl ženatý.
A ona to věděla.
Nedokázala se ode mě odlepit.
Jiskřilo to mezi námi pokaždý,
když jsme se potkali u kávovaru.
Dej mi svou zbraň.
Dělali jsme to pořád.
Na každým rohu.
Rok…
za rokem.
Milovali jsme se všude, Denvere.
Ať už pod tiskárnou,
na záchodě v jídelně,
nebo u mě v kanclu.
Nebo na mincovní skříňce.
Bylo nám to fuk.
A každou noc…
Každou noc, jakmile se vrátila domů,
mi posílala krásný zprávy,
fotky
a přísahala mi,
že tohle nikdy necítila a že beze mě nedokáže žít.
Denvere,
řekla ti někdy něco takovýho?
Vsadím se, že ne.
- Dej mi vysílačku. - Ne.
Proč jste neměli další dítě? Svý vlastní dítě!
Ukradl jsi mi ji, ty hajzle! Musel jsi ji unýst!
A než se stihla vzpamatovat, ocitla se uprostřed ničeho
odsouzená k životu se sockou!
Nedělej to!
No tak!
Uklidni se,
do prdele!
Tokio tu bude každou chvíli se zbraněmi.
Nenech se vytočit.
Omlouvám se.
Zbraně!
Mají víc zbraní.
Do prdele!
Změna plánu.
Vy dva, vezměte ty štíty
a přidělejte Browning na vozík. Rychle!
Byla by blbost opustit naši pozici.
Venku nemáte šanci.
Poslouchejte mě. Nebudu to říkat dvakrát.
Chystají se zaútočit. Slyšel jste. Mají víc zbraní.
Jakmile je sem přinesou,
stane se z toho past na krysy a dodělají nás.
Říkal jsem, že musíme zaútočit.
Hned!
Jdeme.
Přestali krýt okna. Už nemůžeme čekat.
Rychle, zaútočíme! Teď!
- Co to je? - Zpátky!
Otevřít!
Zavřít!
Otevřít!
Poslední klip!
Zavřít!
Otevřít!
Kurva!
Došly nám náboje!
Arturo!
Monico…
Uklidni se.
Hni se, a střelím!
Na kolena!
No tak, na zem.
Nedělej nic, čeho bys litovala.
Polož tu zbraň, prosím.
Ty ale nevystřelíš…
že jo?
Nezastřelilas bys tátu svýho syna. Víš, jak to vím?
Budu jediný, kdo se o něj postará, až bude po všem.
- Budu jediný, za koho se nebude stydět. - K zemi!
Ty to nechápeš?
Copak to nechápeš?
Nehraj si na někoho, kým nejsi.
Nikdy nebudeš jednou z nich.
Vždycky budeš potají…
Překlad titulků: Anna Hulcová