‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫כשאת כלואה 100 שעות,‬ ‫אסורה בשלשלאות, עומדת להיהרג,‬
‫ובדיוק איבדת את החברה הכי טובה שלך,‬ ‫את מרגישה ש-100 השעות האלה הן 100 שנים.‬
‫ולצאת החוצה…‬
‫זה החופש הכי גדול בעולם.‬
‫למי אכפת אם חיילים מכוונים עלייך?‬
‫לא חמושה,‬
‫יחפה,‬
‫כשהשמש טופחת על פנייך ואת מוקפת בדממה…‬
‫את מרגישה חופשיה.‬
‫שלחנו מסר של תקווה.‬
‫ליסבון הייתה שם איתנו, יצאה מהבנק,‬
‫לא בבית המשפט הלאומי‬ ‫או בכלא כמו שכולם חשבו.‬
‫קולונל טמאיו!‬
‫דגל לבן!‬
‫אמרנו להם שאם אנחנו יכולים לעשות את זה…‬
‫אנחנו יכולים לעשות כל דבר.‬
‫ואנשים התחילו להאמין בניסים.‬
‫אני רוצה שהצוות שלך יהיה מוכן‬ ‫בעוד דקה, סווארז!‬
‫אני רוצה מבצע נקי!‬
‫העדיפות העליונה היא שלוש הכלבות.‬ ‫אחר כך בני הערובה.‬
‫אני רוצה אותן פה! לא אכפת לי איך.‬
‫שמעתם אותו! אני רוצה שכולם יהיו מוכנים.‬
‫אנחנו לא יכולים, טמאיו.‬
‫היא השתינה לנו על הפנים.‬ ‫אני אחסל אותה בכל מחיר.‬
‫חצי דקה.‬ ‫-הם מניפים דגל לבן.‬
‫זה סמל של שלום מאז המלחמות הפוניות.‬
‫אפילו הנאצים כיבדו אותו.‬ ‫אנחנו מתכוונים להתעלם ממנו‬
‫בזמן שכל העולם מסתכל?‬ ‫-המפקד, אנחנו מוכנים!‬
‫קולונל, מחכים לפקודותיך.‬ ‫-שמעתי אותך! אני חושב.‬
‫אם ננהל מו"מ, אנחנו טמבלים.‬ ‫-לא.‬
‫הקרב הזה נועד להראות‬ ‫מי הרעים ומי הטובים במלחמה הזאת.‬
‫אם להם יש מסדרון, גם לנו יש.‬
‫אנחנו צריכים להקרין תדמית ידידותית.‬ ‫בלי עניבה.‬
‫בלי ז'קט. שרוולים מקופלים ובלי אפוד מגן.‬
‫אני איראה כמו נקניק.‬
‫אתה תיראה איתן כמו סלע, טמאיו…‬ ‫אתה צריך להיות קשוח.‬
‫אתה תיתן להם אולטימטום.‬ ‫בעוד שתי דקות אנחנו נכנסים.‬
‫אנחנו צריכים לגרום לפאניקה.‬ ‫שידעו שהם נדפקו.‬
‫אתה מעמיד לי אותו, אנחליטו.‬
‫תארגנו מסדרון ביטחון כדי שאוכל לדבר איתן.‬
‫תראה להם מה זה, קולונל!‬ ‫-קדימה, קולונל!‬
‫הנגיד.‬
‫מה הצבא עושה פה?‬
‫זה כבר לא סכסוך אזרחי.‬
‫שני גדודים, חיילי סער…‬
‫הם נכנסים.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אלה לא חדשות טובות.‬
‫בשביל המשטרה אנחנו בני ערובה.‬
‫בשביל הצבא אנחנו נזק היקפי.‬
‫יוצאים מהאזור המאובטח.‬
‫ומה זה אמור להביע?‬
‫הם יירו בכל מי שעוטה מסכה.‬
‫העדיפות שלהם היא להרוג אותן,‬
‫לא להציל אותנו.‬
‫שלוש הגרציות באו להדביק‬ ‫פנים ידידותיות לשם של השוד.‬
‫יצאנו בפנים חשופות כדי שכולם יראו‬
‫שאני לא בבית המשפט הלאומי,‬
‫אני לא נחקרת באוהל ואני לא בכלא.‬
‫מה לעזאזל את רוצה?‬ ‫-גנדייה נפצע.‬
‫אני צריכה להראות לך משהו.‬
‫תרים את היד, כולם יודעים מה זה אומר.‬
‫פלרמו.‬
‫בוא נראה, חתיכת נחש.‬
‫קדימה.‬
‫יש רסיסים בין חוליות הצוואר שלו.‬
‫תנועה אחת לא נכונה‬ ‫והוא לא יזיז שוב את הזרוע…‬
‫או את הריאות. זה נקרא העצב הפרני.‬
‫הוא צריך נוירוכירורג בדחיפות.‬
‫מהצבא, אם אתה רוצה. יש לכם כמה.‬
‫למה אנחנו מחכים?‬
‫בוא נברח לאוהל. עכשיו!‬
‫הם לא יירו בנו.‬ ‫אנחנו לא יכולים לחזור לבנק.‬
‫בטח שאנחנו יכולים.‬
‫לשאר בני הערובה אין מושג.‬
‫הם יגלו בסופו של דבר.‬ ‫כל אחד צריך לדאוג לעצמו פה.‬
‫יש לנו מחויבות מוסרית לעשות משהו.‬
‫נכנסת לפה כדי להיות גיבור, נכון?‬
‫זה הזמן.‬
‫אם אכניס רופא, אצטרך לחכות שלוש-ארבע שעות‬
‫עד שאכניס את הצבא,‬ ‫ואת יודעת שאעשה את זה.‬
‫לכן את משתמשת בקלף היחיד שלך.‬ ‫הפציעה של גנדייה.‬
‫תיתן לאדם שהשתמשת בו להיות משותק?‬
‫שחררי אותו. אני אטפל בו.‬ ‫-לא ייצא לי מזה כלום.‬
‫ייצא לך משהו.‬
‫אני אגיד לך למה.‬
‫אם לא תשחררי אותו, אכנס עכשיו.‬
‫אבל אם תשחררי אותו,‬ ‫עד שהוא יספר לי מה אתם זוממים בפנים,‬
‫אולי אחכה שעה.‬
‫החלטה שלך.‬
‫תן לנו דקה לדבר על זה.‬
‫בוודאי.‬
‫נראה שאצא מפה לפניך, סנדוקאן.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫ברגע הזה…‬
‫אנחנו צריכות לשחרר את גנדייה.‬ ‫אנחנו צריכות את השעה הזאת.‬
‫…ליסבון הייתה היחידה‬ ‫ששמה לב לפרט קטנטן…‬
‫ליסבון?‬
‫…שישנה מקצה לקצה את כללי המשחק.‬
‫הפרופסור לא בידם.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫הוא נתן לנו אולטימטום‬ ‫ולא השתמש בקלף המנצח שלו.‬
‫מי שיכול לעשות מט במהלך אחד‬ ‫ולא עושה את זה…‬
‫זאת אומרת שהוא לא יודע שהוא יכול.‬
‫בדיוק.‬
‫סיירה פועלת לבד.‬
‫אני מתחילה לחבב את המטורפת הזאת.‬
‫תכינו את גנדייה.‬
‫אני אכניס לחתיכת חרא הזה.‬
‫בוגוטה, מספיק!‬
‫אולי זה יהרוס אותי,‬ ‫אבל בכל זאת אכסח לך את הצורה.‬
‫לעזאזל, בוגוטה! אנחנו משחררים אותו.‬ ‫אי אפשר לתת להם שאריות.‬
‫הוא ייצא מפה בשכיבה.‬
‫מהר, השר מחכה לי עם מדליה.‬
‫שתוק, חרא!‬
‫כל אגרוף שאתה מכניס לו, אתה מכניס לנו.‬
‫הגאווה שלך תדפוק את כולנו.‬
‫כבר נדפקנו.‬
‫זה לא ישנה שום דבר.‬ ‫הכבוד הוא כל מה שנשאר לנו.‬
‫זאת נקמה.‬
‫נקמה היא מעשה אנוכי, אתה יודע את זה.‬ ‫-זה כבוד.‬
‫כבוד כלפינו וכלפי השותפה שלנו‬ ‫שהוציאו להורג.‬
‫זה העניין.‬ ‫-אני איתו!‬
‫כולכם מטומטמים?‬
‫ליסבון הסכימה לשחרר אותו. היא מרוויחה זמן.‬
‫אני לא מכיר את ליסבון,‬ ‫אבל הכרתי את ניירובי.‬
‫אנחנו מחסלים אותו לפני שהם ידפקו אותנו.‬
‫עכשיו אתה מתכוון להרוג אותו?‬
‫אתה המניאק שאומר "תהרגו אותו" מאחור‬
‫כי לא יכולת לעשות את זה‬ ‫כשהייתה לך הזדמנות!‬
‫לא היו לך ביצים לעשות את זה. נעצרת ורעדת.‬
‫אז תפסיק להיות טיפש!‬
‫אתם תכסחו זה את זה.‬
‫אתה באמת מאשים אותי?‬
‫הוא הפושע, הוא לחץ על ההדק.‬
‫והמוח הוא הבן זונה הזה.‬
‫אז תפסיק לבלבל לי בביצים, טוב?‬
‫אתם רוצים שאקח פרחים למז"פ?‬
‫החברה שלכם בטח עדיין חמה.‬
‫ואפילו מוצקה.‬
‫מה היית עושה אם סטוקהולם הייתה מתה?‬ ‫הרבצת לארטורו כשהוא התגרה בך.‬
‫הבן זונה הזה הרג אחת מאיתנו.‬
‫מה שהגיוני מבחינתך לא תקף לנו?‬
‫תעשה מה שבא לך.‬
‫זה עד כדי כך חשוב לך?‬
‫אחי…‬
‫אנחנו צריכים את זה כדי שנוכל‬ ‫להסתכל זה לזה בעיניים.‬
‫הוא כולו שלך.‬
‫ניהנה מההפסקה לפני שהבנות יחזרו.‬
‫קדימה.‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫נשחרר את גנדייה.‬
‫אבל לפני כן אני צריכה להתייעץ עם הפרופסור.‬
‫תשאלי אותו מה שאת רוצה.‬
‫יש לך ארבע דקות.‬
‫מה אתה מציע שנעשה?‬
‫נארגן בריחה.‬
‫עם 10, 15 או 20 בני ערובה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫ניקח אותם לאזור בטוח.‬
‫אתה יודע שאין אזורים בטוחים בפנים.‬ ‫-בטח שיש.‬
‫קדימה…‬
‫כל אחת מארבע הכספות‬ ‫שנפתחות בעזרת טביעת אצבע.‬
‫תרביץ לי.‬
‫אמרתי שתרביץ לי.‬
‫תרביץ לי!‬
‫אתה יודע למה אני אהרוג אותך?‬ ‫-כי מיששתי לחברה שלך את התחת.‬
‫לא… כי אתה פשיסט.‬
‫ברגע שאתה לוקח נשק כדי להגן על המדינה שלך,‬
‫איזה זבל קורא לך פשיסט.‬
‫תפתחו את הדלת!‬
‫אתה פשיסט כי אמרת "כלבלבה".‬
‫"צוענייה".‬
‫מה לעזאזל?‬
‫תסגרו את הדלת! תעמדו בשורה!‬
‫אחורה! עכשיו!‬
‫אמרתי אחורה!‬ ‫-"מוכרת מלונים"!‬
‫להיצמד לקיר! ידיים למעלה!‬ ‫-מספיק!‬
‫כי קראת לפלרמו "מתרומם שתום עין…"‬
‫מיד!‬
‫תעזבי אותם!‬ ‫-די!‬
‫ו"דרום אמריקאי מסריח"!‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫-אתה גזען!‬
‫אנחנו מנסות לחולל ניסים‬ ‫ואתם מארגנים קרב.‬
‫אתה סקסיסט!‬
‫תעצור אותם!‬ ‫-לא!‬
‫אתה הומופוב!‬
‫וזה בשביל ניירובי.‬
‫בוגוטה.‬
‫הוא הרג את ניירובי.‬ ‫-המשטרה לא מחזיקה את הפרופסור.‬
‫ניירובי לא הייתה רוצה את זה.‬
‫טמאיו לא יודע שום דבר על הפרופסור.‬ ‫זה לא מט.‬
‫יש לנו סיכוי.‬
‫הוא הרג אותה.‬ ‫-תשחרר אותו.‬
‫תשחרר אותו.‬
‫אני עדיין מדליק אותך?‬
‫טוקיו…‬
‫הפסד שלך.‬
‫בום.‬
‫קדימה, ההפסקה נגמרה!‬
‫תתפרי אותו.‬ ‫-אני אהרוג אותך, נבלה!‬
‫היא הפילה אותי, סנדוקאן!‬
‫לא אתה!‬
‫על הרצפה, טרוריסטים!‬
‫לעזאזל!‬
‫לכיוון הזה, קדימה!‬ ‫-תוציאו אותם מפה!‬
‫דנוור!‬ ‫-דנוור!‬
‫איזה זין.‬
‫זה בסדר, שמור על קור רוח.‬
‫תראה לי את הפצע.‬
‫שמור על קור רוח. זה בסדר.‬ ‫-יש פצע יציאה.‬
‫אני צריכה את הערכה הכירורגית.‬
‫עכשיו!‬ ‫-בדרך.‬
‫תביא את הערכה. האקדח שלך, קדימה!‬
‫הלסינקי, מנילה, בני הערובה ברחו.‬
‫הם פגעו בדנוור ובכמה משלהם. הם חמושים!‬
‫קיבלתי.‬
‫קדימה!‬
‫תישאר פה. שאף אחד לא יזוז.‬
‫קדימה!‬
‫תראי לי.‬
‫בן זונה.‬
‫דנוור.‬
‫הכי חשוב לטפל בגנדייה!‬
‫דנוור!‬
‫לעזאזל!‬
‫אני צריך יחידה רפואית ליד הדלת!‬
‫מנהל הביטחון של הבנק‬ ‫עומד לצאת עם שיתוק חמור.‬
‫אתה הבא שפועל. אתה אחראי על ההתערבות.‬
‫עם מי?‬
‫יחידת הכוחות המיוחדים השלישית.‬ ‫אתה מכיר את רובם. הם הכי טובים.‬
‫קניסו!‬ ‫-לפקודתך, המפקד!‬
‫תכין את החיילים שלך מיד.‬
‫כן, המפקד.‬
‫מה עם ההקלטה?‬ ‫-זה נשמע כמו ירי.‬
‫אמרתי לך שאכנס עם הצוות שלי.‬
‫אני רוצה אותם.‬
‫החבר'ה שביקשת לא באים בחשבון.‬
‫קולונל, זה יהיה טבח.‬
‫אני צריך אנשים שיודעים‬ ‫מי מאחורי המסכה כשהם צריכים לירות.‬
‫ויחידת ההסתערות תדע כי איפשהו במוחות שלהם‬
‫שוכן הרעיון של חילוץ בני ערובה.‬
‫אני צריך אנשים שייכנסו לשם‬ ‫כדי לכבוש שטח, לא להציל חיים.‬
‫באיזה אחוז של נפגעים אזרחיים מדובר?‬
‫אל תבנה על יותר מ…‬
‫שלושים אחוז שישרדו.‬
‫אני נכנס עם הצוות שלי… אחרת אני לא נכנס.‬
‫הצוות שלך?‬
‫מטאו קנלחס, שנעצר כי שיחק ברולטה רוסית‬
‫בנשק השירות שלו בפאב בטביליסי.‬
‫ארנצ'ה ארטצ'ה,‬ ‫שארגן קרבות קופים לא חוקיים בגיברלטר.‬
‫איזו בדיחה.‬
‫סלבדור טורסייה,‬ ‫שהעמיד פנים שהבוקו חראם חטפו אותו‬
‫אחרי ששכב במשך שישה ימים‬ ‫עם הבת של הקנצלר במאלי.‬
‫שאמשיך? רמירו ואסקז, החבלן הנאמן שלך,‬
‫נמצא במוסד לחולי נפש של מונדרגון.‬
‫אני מודע לכל זה. כולם מחכים בחוץ.‬
‫התקשרתי אליהם‬ ‫כשהפרופסור התחיל לזרוק שטרות.‬
‫שאקרא להם?‬
‫קולונל?‬
‫סגסטה.‬
‫אל תתעסק איתי.‬
‫ימינה!‬
‫פלרמו! בוא נראה אותך, בן זונה!‬
‫לעזאזל!‬
‫לירות באפודים!‬ ‫-לירות בתקרה!‬
‫לרצפה.‬
‫הלסינקי, הם בדרך אליך.‬ ‫-לרצפה!‬
‫קיבלת, שמנצ'יק?‬
‫הצילו!‬
‫אנחנו פה!‬
‫תחפה עליי!‬
‫ליסבון!‬
‫אנחנו לכודים! אין מוצא!‬
‫אני לא רוצה למות!‬
‫לא נגיע לכספות, אבל אפשר להוציא אותם‬
‫דרך רציף הטעינה.‬ ‫-איך?‬
‫אחרי הדלת הבאה. חיפוי!‬
‫קדימה!‬
‫לכל הרוחות!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫הם בדרך לרציפי הטעינה.‬ ‫-טוקיו, דנוור, מנילה, אחריהם!‬
‫פלרמו, איתי. ניכנס מהדלת השנייה.‬
‫הלסינקי! תגיע לקומה העליונה.‬ ‫תדווח אם יש תנועת כוחות.‬
‫נשק, תחמושת, חיילים, כל דבר.‬ ‫אני רוצה לדעת אם הם באים.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה! מטיאס, קח חמישה מבני הערובה שלך.‬
‫קדימה!‬
‫לספרייה, עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫המפקח.‬
‫יש אישור, התבצע ירי.‬
‫דרך המסדרון הזה. לרוץ!‬
‫קדימה. במסדרון הזה.‬
‫לרוץ!‬ ‫-בכיוון הזה!‬
‫לרוץ!‬
‫הם באים!‬
‫לעזאזל!‬
‫למטה.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫אחורה!‬
‫תירו באפודים.‬
‫זהירות!‬
‫קדימה!‬
‫לעזאזל.‬
‫נדפקנו.‬
‫קדימה, חבר'ה. לכיוון הזה!‬
‫הם חסמו את היציאה בפלדה…‬ ‫-לעזאזל.‬
‫…ובחומר נפץ.‬
‫הם נדפקו, הנגיד.‬
‫כל הנשק שלהם פה.‬
‫קוראים לי אליסיה סיירה.‬
‫אני מפקחת במשטרה. יצא נגדי צו מעצר.‬
‫אני מצלמת את הסרטון הזה‬ ‫למקרה שהמשטרה או המודיעין‬
‫ינסו להסתיר, לעוות או להציג‬ ‫את העובדות האמיתיות בצורה שגויה.‬
‫אבל אני לא אתמוטט כי היום יש סיבה למסיבה.‬
‫זהו זה. תראו מי פה איתי.‬
‫בואו נראה. אנחנו במסתור…‬
‫של בעל החיים החכם והקטן הזה.‬
‫הפרופסור.‬
‫אדון מרקינה, תנופף למצלמה.‬
‫אדון מרקינה?‬
‫זה לא הכרחי.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫תגיד לנו, אדוני הפרופסור, מי עצר אותך?‬
‫את.‬ ‫-מי?‬
‫תשתף פעולה.‬
‫נעצרתי על ידי המפקחת אליסיה סיירה.‬
‫בדיוק!‬
‫אני נשבעת בהן צדק:‬
‫אני, אליסיה סיירה,‬ ‫ב-9:50 בבוקר בשמונה באפריל,‬
‫איתרתי את מכל מי הגשמים הנטוש‬ ‫בקילומטר 21 על הכביש…‬
‫אפשר להגיד את האמת?‬
‫אני רוצה להגיד את האמת.‬
‫בבקשה.‬
‫גייסנו את אחד השוטרים שלך.‬ ‫הוא השתתף בתוכנית פריז.‬
‫גייסנו את מר בניטו אנטוניאנזס.‬
‫אנטוניאנזס קפץ לבריכה בשכונת היוקרה שלו‬
‫מביתו, ספציפית מחלון חדר האמבטיה שלו.‬
‫ואז התחלתי להשאיר עקבות.‬
‫להגנתו של הקולגה שלך ייאמר‬ ‫שגרמנו לו לפחד על חייו ועל חיי משפחתו…‬
‫סתום את הפה.‬ ‫מה אכלת בארוחת הצוהריים, תוכי?‬
‫הוא לא מפסיק לפטפט.‬
‫אני מנסה לדייק בעובדות ולהגיד את האמת.‬
‫את האמת? אתה משקר מההתחלה.‬
‫אפילו לא סיפרת לאחיך את האמת.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-לכן זה הרגע…‬
‫לך תזדיין. סתום את הפה.‬
‫מרסיי!‬
‫אני אפוצץ לך את הראש. סתום את הפה.‬
‫מרסיי! צופן אדום!‬
‫מרסיי! בנחמין!‬
‫מרסיי!‬
‫לעזאזל!‬
‫כן, ועוד איך.‬
‫מרסיי! משטרה!‬
‫אני כבר לא שוטרת, משקפופר.‬
‫מרס…‬
‫מרסיי…‬
‫מרס…‬
‫אתה צריך חוסם עורקים.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫קדימה, אמנדה, מיגל, לקחת נשק.‬
‫אתם מסוגלים.‬
‫קדימה, שניכם!‬
‫החלונות.‬
‫שניכם, חפו מהחלונות.‬
‫אתה יודע מה אתה עושה?‬ ‫-בטח. מה שצריך לעשות.‬
‫לא נראה לי.‬
‫החלונות!‬
‫אחורה! תברחי!‬
‫תפסיק את זה. יש לך שני פצועים.‬
‫כן, אבל הצלתי ארבעה והשגנו את הנשק שלהם.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫לשניהם יש משפחות.‬
‫זו לא אשמתי. זה בגלל הרתע המחורבן.‬
‫נזק היקפי.‬
‫זאת מלחמה! אתה לא קולט?‬ ‫צ'רצ'יל היה רואה בזה ניצחון.‬
‫תחמושת?‬
‫שתי מחסניות.‬ ‫-מה?‬
‫לא נוכל לשמור על המסדרון עם שתי מחסניות.‬
‫לעזאזל.‬
‫צריך לפוצץ את זה.‬
‫אם הנשק שם יתפוצץ, כל הבניין יתמוטט.‬
‫אין לנו ברירה אחרת.‬ ‫-צריך רימונים.‬
‫איפה לעזאזל נשיג רימונים?‬
‫אני יודעת איפה יש רימונים. והרבה יותר מזה.‬
‫פלרמו, תסיח את דעתם. הם לא יחשדו‬ ‫שהלכנו להביא חומרי נפץ. ליסבון…‬
‫בהצלחה, טוקיו!‬
‫שמענו יריות בבניין. משהו רציני קורה שם.‬
‫זה כמו תמיד. תוכנית ולנסיה או בייג'ינג.‬ ‫זאת הצגה.‬
‫הם מפוצצים דברים כדי שנשנה‬ ‫את מפת הדרכים שלנו.‬
‫אלה רובי סער. יש בפנים אזרחים.‬
‫סווארז, בבקשה.‬ ‫-קולונל.‬
‫אתה מארגן מבצע מאחורי הגב שלי?‬
‫אם כן, זו הייתה בעיה?‬ ‫-זה סכסוך אזרחי.‬
‫אני דורש להשתתף בכל התערבות.‬ ‫-אתה דורש? מי אתה חושב שאתה?‬
‫אני המפקח האחראי‬ ‫על צוות המבצעים המיוחדים.‬
‫לא משנה כמה תשתדל להתעלם מזה,‬ ‫אני רוצה להזכיר לך שהרגנו את ברלין‬
‫כשנלחמנו בבראונינג שלו.‬
‫סגסטה!‬
‫סגסטה, תיכנס עם הצוות שלך. עכשיו!‬
‫טוב.‬
‫ריו! בוא איתי.‬
‫איזה זין!‬ ‫-לא לזוז!‬
‫אתה בן זונה, דנוור.‬
‫מה?‬
‫העפת אותי מהשוד הקודם, הטוב.‬
‫אבל קראת לי לבוא לשוד הזה,‬ ‫שהוא מלכודת עכברים מזוינת.‬
‫אני עושה את זה כי אני אדם טוב,‬ ‫אבל אני צריכה לעשות את זה לביצים שלך!‬
‫אחורה!‬
‫דנוור!‬
‫תקשיב. אתה מדמם בטירוף, תחזור.‬
‫טוב. לא תרגיש את היד, אבל יהיה בסדר, טוב?‬
‫אתה יכול ללכת עכשיו.‬
‫מה אתה מתכוון לעשות עם זה?‬ ‫-להרקיד אותם.‬
‫לא אמרת שאנחנו צריכים להיות גיבורים?‬ ‫זה בדיוק מה שאני עושה.‬
‫בני הערובה בנשקייה‬
‫ונשארו לנו שתי מחסניות.‬
‫אני לא הולך לשום מקום.‬
‫אסור לתקוף בפזיזות. הנשק שלהם בידינו.‬
‫בסופו של דבר הצבא יתקוף.‬
‫מותק. דני, מתוק שלי, בבקשה תחזור.‬
‫אני בסדר, טוב? אני בסדר גמור.‬
‫אתה לא בסדר.‬
‫התפקיד שלנו הוא להגן על העמדה הזאת בחוכמה.‬
‫להגן? הגנה איטלקית?‬
‫עם מסי בקבוצה שלנו?‬
‫וניימאר?‬
‫וכריסטיאנו רונאלדו?‬
‫לא, אנחנו לא משחקים פה הגנתי.‬ ‫אנחנו משחקים טיקי טאקה!‬
‫קדימה, לכו תתפסו מחסה.‬
‫תורך.‬
‫רימון!‬ ‫-רימון!‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה מצבך?‬
‫גרוע!‬
‫ארטורו!‬
‫אני אתלוש לך את הביצים!‬
‫הן פה, נבלה!‬
‫בוא תבקר אותי!‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-לא!‬
‫יש להם מספיק תחמושת לארבע מלחמות!‬
‫נדפקנו!‬
‫מה זה?‬ ‫-תוריד את זה, זה להביור.‬
‫להביור, מה?‬
‫הכול פה דליק ונפיץ!‬
‫אל תדאג, הנגיד.‬
‫הברביקיו יהיה שם בחוץ.‬
‫…נועד לכל מי שמאמין שהמסכה הזו‬
‫היא סמל ההתנגדות.‬
‫אנחנו זקוקים לכם.‬
‫המדינה הכריזה עלינו מלחמה.‬
‫מלחמה נבזית.‬
‫פרופסור?‬
‫החלטנו לעמוד מולם.‬
‫המשטרה עצרה אחד מאיתנו במדינה זרה.‬
‫אניבל קורטס.‬
‫כמעט חודשיים מאז שזה קרה.‬
‫טרם החלו הליכים משפטיים.‬
‫פרופסור?‬
‫לא הוגשה בקשה לצו הסגרה.‬
‫מרסיי. חדר האמבטיה.‬
‫לא מונה סנגור.‬ ‫-לך תבדוק.‬
‫הוא שבוי…‬
‫הלו? יש פה מישהו?‬
‫…במקום לא ידוע, וסביר להניח…‬
‫שמענים אותו.‬
‫אנחנו דורשים‬
‫להפסיק באופן מיידי את המעצר הלא חוקי הזה,‬
‫ושהוא יועמד למשפט באופן‬ ‫שמכבד את זכויותיו על פי חוק.‬
‫המדינה פתחה במלחמה הזאת…‬ ‫-בנחמין.‬
‫…לא נתחבא.‬
‫הוא ישן.‬
‫נילחם,‬
‫מהלומה…‬
‫כנגד מהלומה.‬
‫והפעם…‬
‫נגנוב בגדול.‬
‫כל הכבוד, פרופסור.‬
‫הכדורים הבאים יפגעו בכל השירותים,‬
‫אז תזרוק את הנשק מתחת לדלת וצא מאחוריה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫שלוש, שתיים…‬
‫אחת.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫לוגרוניו?‬ ‫-אין…‬
‫לי…‬
‫שם של עיר.‬
‫לעזאזל! החמצן במכל אוזל.‬
‫הוא מתמלא מחדש. זה ייקח דקה.‬
‫באמבטיה אמרתי לך להיפרד ממני.‬
‫אבל לא אמרתי את המילים האחרונות.‬
‫אתה לא יוצא מפה בלעדיי.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫תצטרכי לחטוף אותי.‬
‫זו דרך גרועה לפתוח דף חדש.‬
‫אבל זה לוהט.‬
‫למדתי כמה תכסיסים של חטיפות.‬
‫לקשור אנשים… וכאלה.‬
‫את חותכת פלדה או מתחילה איתי?‬
‫אני יכולה לעשות שני דברים בבת אחת.‬
‫ואני יכולה לעשות דבר שלישי.‬
‫שלושתכם, תיכנסו לרכב הראשון. לזוז!‬
‫כאן הלסינקי.‬
‫יש תנועה בחוץ.‬
‫יחידת המבצעים המיוחדים של הצבא.‬
‫הם חמושים בכל מיני כלי נשק.‬
‫משגר רקטות סי-90, מטולי רימונים, מקלעים,‬
‫רובי צייד, רובי סער.‬
‫קדימה, לזוז!‬
‫הם נכנסים לשני רכבי שטח.‬ ‫לעזאזל, התערבות מיידית!‬
‫בוגוטה, כאן ליסבון. שחרר את גנדייה מיד.‬
‫הוא יספר להם שאנחנו רודפים‬ ‫אחרי בני הערובה.‬
‫אחרת הם יפרצו עכשיו!‬
‫אין לנו נשק. בני הערובה השתלטו על הנשקייה.‬
‫היי! תחפו עליי! כולכם!‬
‫לעזאזל!‬
‫אלוהים!‬
‫דנוור!‬
‫אני אבא של סינסינטי!‬
‫בן זונה.‬
‫בוא תן לי נשיקה!‬
‫מי האבא? אני לא מבין.‬ ‫-סתום את הפה, אחרת אהדק לך אותו.‬
‫בוא הנה!‬
‫האזור מאובטח.‬ ‫-השטח פנוי.‬
‫היכונו להתערבות.‬ ‫-קיבלתי, קולונל.‬
‫אור ירוק. אפשר להמשיך.‬
‫עכשיו!‬
‫הוא מוכן.‬
‫קדימה.‬
‫בן זונה!‬
‫ארטוריטו!‬
‫אתה מאמין בגלגול נשמות?‬ ‫אם לא, כדאי שתנהל מו"מ, לא?‬
‫אתה מסוגל לעצור את הנשימה?‬
‫לכמה זמן שאצטרך כדי לזיין‬ ‫את אימא שלך בתחת.‬
‫זה מספיק?‬
‫זה פנטניל.‬
‫הדלתות נפתחות.‬
‫בוא נראה אם גם זה לא יעלף אותך.‬
‫בני הערובה!‬
‫מה זה צריך להיות?‬ ‫-בני הערובה…‬
‫בני הערובה…‬
‫לבטל את ההתערבות!‬
‫בני הערובה הם…‬
‫יש אישור, קולונל.‬
‫זה גנדייה, קולונל. זה גנדייה!‬
‫סגסטה, בטל את המבצע עד להודעה חדשה.‬
‫בני הערובה…‬
‫דנוור.‬
‫אני יודע שאתה מקשיב.‬ ‫אתה חושב שהיא אוהבת אותך?‬
‫דנוור?‬
‫לא.‬
‫אתה לא מספיק גבר בשבילה.‬
‫היא הייתה אומרת לי‬
‫שאני לימדתי אותה מה זו אהבה.‬
‫היא אמרה לך משהו כזה? לא.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי אין לך מספיק שכל להגיע לאן שהגעתי.‬
‫מסע הנקמה האישי שלך מסכן את כולנו!‬
‫שקט!‬
‫אני מכיר את הילד הזה כאילו הוא היה בן שלי.‬ ‫אני יודע איך לחרפן אותו.‬
‫וזה מה שאני אעשה.‬ ‫כשהוא ייצא, אני אטגן אותו.‬
‫איתי…‬
‫היא אף פעם לא חשבה לעצמה,‬ ‫"מה אני עושה איתו?"‬
‫אף פעם.‬
‫והייתי נשוי.‬
‫והיא ידעה.‬
‫אבל היא לא יכלה לעזוב אותי לרגע.‬
‫היו בינינו ניצוצות‬
‫בכל מפגש ליד מכונת הקפה.‬
‫תן לי את האקדח שלך.‬
‫עשינו את זה כל הזמן.‬
‫בכל פינה.‬
‫שנה…‬
‫אחרי שנה.‬
‫עשינו אהבה בכל מקום, דנוור.‬
‫לא משנה אם היינו מתחת למדפסת,‬
‫בשירותים של הקפטריה‬
‫או במשרד שלי.‬
‫או על אוסף המטבעות שלי.‬
‫זה לא היה חשוב.‬
‫וכל לילה…‬
‫כל לילה, ברגע שהיא הגיעה הביתה,‬
‫היא כתבה לי הודעות יפהפיות,‬
‫שלחה לי תמונות‬
‫וסיפרה לי והבטיחה לי‬
‫שהיא לא הרגישה ככה קודם‬ ‫ושהיא לא יכולה לחיות בלעדיי.‬
‫דנוור,‬
‫היא אמרה לך פעם משהו כזה?‬
‫אני בטוח שלא.‬
‫תן לי את מכשיר הקשר.‬ ‫-לא.‬
‫למה לא עשית עוד ילד? ילד משלך!‬
‫גנבת לי אותה, נבלה! היית חייב לחטוף אותה!‬
‫ופתאום היא הייתה באמצע שום מקום,‬
‫ונגזר עליה להעביר את החיים עם כפרי מטומטם!‬
‫לא, משוגע, לא!‬
‫קדימה!‬
‫שמור על קור רוח,‬
‫לכל הרוחות!‬
‫טוקיו תגיע עם הנשק בכל רגע.‬
‫שמור על קור רוח.‬
‫מצטער.‬
‫נשק!‬
‫יש להם עוד נשק.‬
‫לעזאזל!‬
‫שינוי בתוכנית!‬
‫שניכם, תביאו את המגינים האלה‬
‫ותרכיבו את הבראונינג על המלגזה. עכשיו!‬
‫אין היגיון צבאי מאחורי נטישת העמדה שלנו.‬
‫אין לך סיכוי בחוץ.‬
‫תקשיב לי טוב כי לא אגיד את זה פעמיים.‬
‫הם תוקפים אותנו. שמעת אותם.‬ ‫יש להם עוד כלי נשק.‬
‫ברגע שהם יביאו אותם הנה,‬
‫זו תהיה מלכודת עכברים והם יחסלו אותנו!‬
‫אמרתי לך, אנחנו צריכים לתקוף!‬
‫עכשיו!‬
‫קדימה.‬
‫הם הפסיקו לשמור על החלונות.‬ ‫אי אפשר לחכות עוד.‬
‫לתקוף מהר! עכשיו!‬
‫מה זה?‬ ‫-אחורה!‬
‫לפתוח!‬
‫לסגור!‬
‫לפתוח!‬
‫מחסנית אחרונה!‬
‫לסגור!‬
‫לפתוח!‬
‫לעזאזל!‬
‫נגמרה לנו התחמושת!‬
‫ארטורו!‬
‫מוניקה…‬
‫תירגעי.‬
‫לא לזוז או שאני יורה בו!‬
‫על הברכיים!‬
‫קדימה, לרדת.‬
‫אל תעשי משהו שתתחרטי עליו.‬
‫תורידי את האקדח, בבקשה.‬
‫אבל לא תירי…‬
‫נכון?‬
‫בחיים לא תירי באבא של הבן שלך.‬
‫את יודעת איך אני יודע?‬
‫אהיה היחיד שיישאר לטפל בילד כשכל זה ייגמר.‬
‫היחיד שהוא לא יתבייש בו.‬ ‫-למטה!‬
‫את לא מבינה?‬
‫את לא קולטת?‬
‫אל תעמידי פנים שאת מישהי אחרת.‬
‫בחיים לא תהיי אחת מהם.‬
‫תמיד תהיי…‬
‫תרגום כתוביות: דניאל שרמן‬